základní hmotě spilitické veliké krystaly plagioklasové, které jsou. sice 
dnes již většinou rozloženy ve světlou slídu, jichž obrysy ale jsou velmi 
dokonale idiomorfní. Zvláště dobře byla patrna zakončení destiéek plagio- 
klasových plochami 001 a 101. Velikostí liší se porfvricky vylouěené 
živce od živců základní hmoty značně; kdežto první jsou 1-2 mm dlouhé 
a ‘/r-14 mm široké, dosahují lištny plagioklasové v zákl. hmotě délky 
sotva y, mm, tiouštky pak jen-0 05-0 1 mm. Zajímavé jest, kterak plagio- 
klasove lištny základní hmoty seskupují se proudovitě neb v paral- 
lelmch radach, kol porfyrických vrostbc, tyto pak zhusta na obvodu svém 
vroubeny jsou přímo narostlými zrnky augitovými. (Viz obr. 2. natab. III.) 
Auphcký ajanit složený že snopeřků vláknitého hnědého augitu 
• ? tU j í 3 ™ V aktinolith dněného a temnějšího augitu, zméěkovitého, 
jenž usadil se mezi vlákny augitu prvního. 
vlálmoT ť,C ^-? /<m c - Sl J >Žený 2 variolitick y seskupených síérokrystalů 
vinutého augitu Střed mnohých sférokrystalů vyplňují krásně kostro- 
í ‘1, tabulky neb lamellk >' plagioklasové. Na svých 
ty r02třepeny v íadu rovnoběžných 
obr^ mnohf y ZIV Tz meZI nii V,Iiki zrnííkovlt ý angit. Mikroskopicky 
obraz mnohdy napadně upomíná na krásné augitické afanity z uzavřenin 
brekcioviteho spiHtu od Voiockoi. Někde mezi jednotlivými sféro- 
krystaly uzavřeny jsou zbytky skelné base, 
lamj Sr* L™ řený “dokonalými, v sebe splývajícími vario- 
drob ^r va ™ ,kami bu<i #*** ve sk U . 
*“• r ™ 
Úlomek spilitického skla barvy temné hnédé v • i 
rr *“ “7£s,r“ i,r 
odrůdy 2ov S é ePeneC ° d m,S ' ÍVny Br ° dCe SZ - 0(1 poskytl tyto 
“) R. Kettner, 1. c . 31 ), str. 23 
XXXIV. 
