v hornině, bývá omezen idiomorfně plochami krychle neb pentagonálního 
dodekaedm a zpravidla jest uzavřen ve velikých porfyrických vyloučeninách 
živcových. Hornina jest celkem jemnozrnná, ale tu a tam spatříme v zá¬ 
kladní hmotě uzavřeny veliké porfyrické vyloučeniny živcové neb křemenné. 
Zvláště křemen bývá již pouhým okem patrný. Porfyrické živce jsou velmi 
kyselé oligoklasy tlustě tabulkovité a dvojčatně lamellované podle albito- 
vého zákona. Někdy přistupuje též dvojčatný srůst periklinový. Porfyricky 
vyloučený křemen objevuje se ve velikých zrnech o nedokonalém oniezení 
krystalovými plochami. Na obou porfyrických vyloučeninách dobře lze 
pozorovati vzrůst jedinců apposicí: u živců na zonárním slohu, u křemene 
na rovnoběžném uspořádání drobounkých vrostlic. Celkové omezení 
porfyrických vyloučenin dosti se blíží idiomorfnímu, zajímavo ale jest, 
že obrys jak křemenů, tak živců jest nepravidelně zubovitě vykrajován 
a že v prohlubinkách pak zpravidla tkví menší zrna křemenná neb živcová 
základní hmotě náležející. Zjev tento nelze vyložiti ani magmatickou 
korrosí, ani kataklasou nebo snad vetlačením okolních zrn základní hmoty 
do okrajů porfyrických vrostlic; poukazuje spíše k tomu, že v jisté fázi 
tuhnutí horniny, kdy porfyrické vyloučeniny na svém obvodu ještě dorů¬ 
staly, ale již svému definitivnímu vytvoření se blížily, dálo se současně 
již i tuhnutí základní hmoty. Struktura základní hmoty jest panidiomorfně 
zrnitá s náběhem ke struktuře porfyrické. To jeví se zvi. idiomorfním ome¬ 
zením jisté části živců (oligoklasů), kterými pravděpodobně tuhnutí zá¬ 
kladní hmoty započalo. Potom ale krystalovaly živec a křemen současně, 
jak na hojném písmenkovém prorůstání obou jest patrno. — 
Vylíčivše petrografickou povahu žiteckých slepenců typické podoby 
obraťme se nyní k těm slepencům okolí rožmitálského, o nichž jsme výše 
vytkli možnost příslušnosti jejich ke slepencům žiteckým a jež liší se od 
těchto makroskopicky hlavně svou temnou barvou. Mezi tyto slepence 
náleží i temná hornina od kaple 606 u Lázu a z vrcholku 586 sz. od 
Vranovů 
Petrografický výzkum jejich ukazuje, že slepence tyto, makrosko¬ 
picky svou barvou od normálních žiteckých odlišné, nejeví vlastně pod¬ 
statných rozdílů od těchto skládajíce se z mnoha ostrohranných i zaoblených 
křemenů žilné povahy, úlomků buližníků, algonkických břidlic a drob, 
jakož i spilitú a obsahujíce ve tmelu velmi mnoho hmoty chloritické. Na¬ 
nejvýše možno vytknouti zde ten rozdíl, že spilitové valounky oproti 
břidličným a ďrobovým dosti značně ustupují do pozadí. To, co dodává 
slepencům těmto nezvyklé temné barvy, jsou četná zrnéčka železných rud 
(magnetovce nebo haematitu) v tmelu i uvnitř jednotlivých valounů roz^ 
ptýlená vedle hojných součástek uhelnatých. 
Tak na př. slepenec z koty 586 u Vranovic obsahuje v tmelu i ve va¬ 
lounech zde přítomných diabasů a j. hornin hojnos vykrystalovaného 
xxxiv. 
