slepence třemošenské. N^d slepenci třemošenskými pak, jak známo, ná¬ 
sledují u Jinec a j. v okolí tomto břidlice paradoxidové. 
Exkursemi v oboru příbramského kambria přišel jsem k přesvědčení, 
že jednotlivé členy v souvrství kambrickém na dlouhé vzdálenosti dosti 
dobře zachovávají svůj petrografický ráz, takže stratigrafické rozčlenění 
příbramského kambria bude dobře možným. Ovšem, že to bude práce 
velmi namáhavá a důkladných srovnávacích studií ve velké oblasti vyža¬ 
dující. Stratigrafickými studiemi bude pak dán i spolehlivý základ pro 
příští výzkumy tektonické, které dnes ještě z velké Části v pohoří brdském 
provésti se nedají. Kam vede snaha provésti přece tektoniku v území 
takovém bez předběžných srovnávacích výzkumů stratigraficko-petro- 
grafických, nejlépe ukazuje práce L i e b u s o v a. 48 ) Sledujme na př. 
jeho profil (obr. č. 3. na str. 772) vedený od algonkia u PiČína přes Malý 
Chlum na Hořici, Komorsko a k Běřínu. Liebus spojuje zde slepence Ma¬ 
lého Chlumu v stejnoklonnou synldinálu k jv. překocenou se slepenci vy¬ 
stupujícími na Hořici ; oboje slepence při tom označuje jakožto třemo¬ 
šenské. V jádře této nakloněné synklinály kreslí pak své červené pískovce 
a červené břidlice (identické s našimi „sádeckými“ vrstvami) a uprostřed 
nich vyznačuje jistou břidličnou partii jakožto páradoxidové břidlice s otaz¬ 
níkem. Byly by tedy jeho červené pískovce a červené břidlice mladšími, 
než-li jsou slepence třemošenské. Liebus sám se vyjadřuje o nich na str. 768 
takto: „Aus all dem vorher Gesagten geht hervor, daB diese vom Krschov- 
berge bis uber Bradkowitz aufgeschlossene Schichtenreihe ein Áquivalent 
der kambrischen Konglomeratschichten darstellt und im Vergleiche mit 
dem Jinetzer Vorkommen vielleicht mit dem hoheren Niveau der Tře- 
moschna — konglomeráte ais unmittelbarem Liegenden des Paradoxides- 
Schiefers in Parallele gestellt werden kann. In diese Schichtengruppe 
sind hier vielleicht auf eine kurze Erstreckung hin auch noch Teile der 
Paradoxides-Scíúeíer mit eingefaltet.‘ ť 
Podle našich výzkumů však začíná týž profil na jv. svahu Malého 
Chlumu slepenci žiteckými, po nich pak následují typické snadno rozpadavé, 
drobivé slepence hlubošské, které budují celý Malý Chlum, pak následují 
(jako na Litavce a u Sádecké šachty) pískovcovité a břidličnaté horniny 
„Sádecké " a konečně na Hořici pravé pevné, křemité slepence třemoŠensl é. 
Identifikuje tedy Liebus nesprávně naše slepence hlubošské s třemo¬ 
šenskými, 4 ®) čímž ovšem i celá jeho isoklinální vrása pozbývá platnosti. 
des Altpaláozoikums in Mittelbohmen" mezi Dominikálními Pasekami a silniH sev. 
od samoty „U Lesa'*, u Bukoví znázorňuje. Vých. od Návsi u M. Chlumu však ne¬ 
mohl jsem jich oproti Liebusovi dokázati, any zde již pravé slepence třemo¬ 
šenské vystupují. 
**) Geologische Studien am Sůdostrande des Altpaláozoikums in Mittel- 
bohmen, Jahrb. d. k. k. geol. Reichsanstalt, 1913, Bd. 63, str. 743—776. 
«) Liebus výslovně podotýká na str. 766: „Die Konglomeráte des Klein - 
Chlum und des Hořiceberges sind zweifellos die T/emoscAn akonglomerate.*' 
XXXIV. 
