53 
křemenné a buližníkové. Slepence tyto rozpadají se zcela jiným způsobem, 
než slepence žitecké a hlubošské; u nich neuvolnuje se, jako u posledních, 
každý valoun zvlášt, tmel jejich jest spíše pevnějším než valounky samy. 
Následkem toho zůstávají slepence třemošenské ležeti ve velikých ostro- 
hranných kusech, které uvolnily se od matečných skal jen podle puklin 
a diaklas, nikoliv pouhým větráním. Kdo si povšiml jednou tohoto pod¬ 
statného rozdílu slepenců třemošenských od slepenců hlubošských, nemůže 
je mezi sebou zaměniti. Slepence třemošenské objevují se též pro svou 
značnou tvrdost všude v hojné míře ve štěrcích říčních nánosů třetihomích 
a diluvialních, hlubošské a ost. slepence však' velmi vzácně. 
Sledujíce slepence žitecké měli jsme příležitost zjistiti na mnoha 
místech, četné zlomy, jež příbramským okolím prostupují. Ze zlomů po¬ 
délných zvláště vzpomenouti sluší dislokace u hozičínské šachty a lázského 
rybníka, podle níž kambrium druhého pásma drobového pokleslo oproti 
algonkiu. Jest zde tedy zcela jiný pcchod tektonický, než-li u rozsedliny 
jílové, která rovněž podélně probíhá. Poznáním povahy dislokace této 
jest poznovu podán důkaz, že podélné dislokace Barrandienu nelze všecky 
vykládati jakožto přesmyky a přesuny vrstevní, nýbrž, že i pravé poklesy 
.ker podle dislokací těch mohly se díti. 
Zvláště však výzkumem naším byl stanoven veliký počet dislokací 
příčných prostupujících Příbramskem od JV k SZ. Dislokace tyto, jež na 
mnoha místech i morfologicky výrazně se uplatňují, jsou povahy dvojí; 
jsou to buď posuny vrstevní ve smyslu horizontálním, buď pravé poklesy, 
tedy pohyby ve smyslu vertikálním. V některých případech ovšem mohly 
se díti pohyby ker podle příčných dislokačních ploch současně v obojím 
smyslu, tedy jak vertikálně, tak i horizontálně. 
Pro existenci příčných zlomů mluví nejen několikeré přetržení pruhů 
hornin, zvlášt dobře vynikající na hranicích kambria s algonkiem, ale i ne¬ 
stejná šířka prvního pásma drobového na různých místech (srv. mapku). 
Zvláště povšimnutí hodnou jest kra I. pásma drobového mezi Bohutínem 
a Brodem, která oproti všem krám ostatním dosahuje největší šířky a podle 
mínění mého ze všech nejhlouběji poklesla. Pěkně vyniká příčný zlom 
i u Hájů; zde jest jihozáp. pokračování kambrického pásma dubenecko- 
druhlického ostře odříznuto, slepence algonkické a žitecké pak příčným 
posunem přetrženy. V pokračování zlomu toho na SZ leží vertikální 
flexurový ohyb příbramské rozsedliny jílové na Květné a přetržení slepenců 
žiteckých sev. od Trhových Dušník. Svědectvím pro příčný zlom mezi 
lázským rybníkem a Modřovicemi jest neočekávaný výskyt žiteckých 
slepenců u kapličky na kotě 606 a na kotě 586 u Vranovů, zvláště však 
nestejná poloha třemošenských slepenců po obou stranách zlomu: záp. 
od zlomu u Františko- y boudy, východně pak až u rybníka lázského, tedy 
hodně severněji. Též omezení prvního pásma drobového na jihozápadě, 
XXXIV. 
