Ač otázku tuto nechci v tomto sdělení nijak řešiti, přece aspoň se 
jí dotýkám, poněvadž svrchu uvedené změny v bumčkách stopky očm 
mohly by spočívati na nálezu v. Szillyově. Dosti často viděti lze 
v mých praeparatech, že i po vyskytnutí se prvních vlákének čivových 
ve stopce oční při ventrokaudalní stěně objevují se změny v poloze a 
vzhledu buněk epithelialních v sousedství jich, zvláště v okulamí části 
stopky; čím dále k mozku, tím více vlákének zrakových ubývá. Často 
leží v prázdných, čirých prostorech ; jindy ve prázdné štěrbince mezi meso- 
dermální pcchvou a mezi seřaděnými (při kanálku) buňkami epithelialními 
(obr 11., 12. /), tak jako ty tu část protoplasmatu buněčného na povrchu 
stopky byla vymizela. 
Do této dutinky mezi pochvou mesodermáln a řadou buněk stopko¬ 
vých ční často protoplasma buněk jako vyhledáno (obr. 11.), jindy vniká 
zbytek protoplasmatu mezi průřezy svazečků vláken optických, svazečky 
vláken těchto leží volně v té o periferní dutince, zdánlivě prázdné ; 
je-li naplněna tekutou hmotou, jak jest pravděpodobno (v. Szilly, 
1. c. 76) a jakou, nelze rozhodo váti. Na mnohých místech viděti jest 
v sousedství prvotních svazečků nervových ony zbytky protoplasmatu 
mizících buněk, jež mívá vzezření vylámané klenby, s níž někde zbytky 
přečnívají. Jak později uvidíme, mizejí vůbec buničky epithelialní i tyto 
úlomky, nezanechávajíce nijakých vláken neb přihrádek mezi svazečky 
zrakovými. 
Nelze vůbec dckázati nějakých pravidelně se vyskytujících, četných 
a trvalých výběžků buněk glicvých mezi svazečky vláken čivu zrakového, jako 
ku př. u embryí ptačích a jak by se dle dosavadních, již vžilých představ 
o vývoji a stavbě čivu zrakového cČekávalo.*) Mýliti by mohla snad ona 
místa na příčném průřezu cněch štěrbinek, po případě obvodových úsečí 
ve stopce ano i již plného čivu (obr. 14.), kde proříznuty jsou silnější neb 
slabší svazky vláken čivových a zároveň četnější, isolovaná vlákénka sama 
pro sete; na takovémto řezu viděti jest četné tečky a vlákénka čivová 
velmi krátká a jemná, jež snadno lze rozeznati od zbytků protoplasmatu 
buněčného, zvlášť zbarvením a tvarem; zpravidla jsou však tyto prů¬ 
řezy vlákének nervových nečetné; v oči bijící jsou příčné neb šikmé prů¬ 
řezy celých svazečků; tyto průřezy příčné jsou všelijak hraněné, šikmo- 
podélné jsou pak klikaté, tak že lze je snadno rozeznati od úlomků buněk 
epithelialních, jak řečeno již dle tvaru a dle podoby svazečků těchto v oku 
(obr. 9.—10.), místy při obvodu čivu jest zbarvení eosinem sytější, takže 
na fotografickém obraze viděti skupiny tmavých skvrnek (obr. 14., 15., 16.), 
kde viděti lze rovněž vlákénka čivová i jich svazky; konečně různí se předce 
svým zbarven'm, ač nebylo použito nijakého zvláštního způsobu barvení, 
které by zvlášť označilo tkáň nervovou. Že toho není nutně potřebí a že 
ku rozeznání vláken čivních postačí i barvení haematoxylinem, eosinem 
®) Dr. phil. V. Franz ,,Sehorgan“ in Lehrbuch der vergleich. mikroskop. 
Anatomie S. 309, 310, 311. <Prof. Dr. Albert Oppel.) 
XXXé 
