Bierema studoval podrobně vedle assimilace různých dusíkatých 
sloučenin též zpodobování kys. hippuróvé. Uvádí, že tato tvoří ve spojení 
s mnohými látkami uhlíkatými výbornou dusíkatou živinu pro mikroby. 
Dle něho ji stravují beze zbytku jak hrubé, tak čisté kultury bakterií. 
Konal kvantitativní pokusy s hrubými kulturami v prostředí jednak se 
saccharosou, jednak s galaktosou. Uvedená kyselina po 6 dnech byla 
rozložena. Výsledky práce jeho o assimilaci kys. hippuróvé čistými kultu¬ 
rami ukázaly, že tato kyselina po 24 dnech úplně vymizela. Ammoniak 
nalezen jen v jediném případě a to ve množství zcela nepatrném. 
Již Schmiedeberg dokazoval, že rozklad kys . hippuróvé děje 
se činností zvláštních enzymů. Poukázal, že rozmělněná játra mají schopnost 
štěpiti uvedenou kyselinu na glykokoll a kys. benzoovou. Shibata 
zkoumal, zda schopnost plísně Aspergillus niger od štěpovat i ammoniak 
z dusíkatých sloučenin je pochod od životní činnosti této plísně odluči- 
telný, enzymatický. Zkoumal působení rozetřené plísftové substance na 
roztok kys. hippuróvé. Po 25 dnech zjistil, že část této kyseliny se roz¬ 
ložila ve glykokoll a kys. benzoovou. Dox přišel k podobným resultá- 
tům s acetonovým, stálým praeparátem plísně Penicillium camemberti. 
Praeparát plísňový rozkládal v pokuse kromě jiných amidů a aminů též 
kys. hippurovou. Kossowicz potvrdil pokusy s plísněmi existenci 
enzymů, štěpících kyš", hippurovou. Filtráty čistých kultur plísní Asper- 
' gillus niger a Mucor Boidin rozkládaly kys. hippurovou za uvolňování 
kys. benzoové. Také Schellmann předpokládá existenci enzymů, 
štěpících kys. hippurovou,. ač žádných direktních důkazů neuvádí. 
Jak patrno z předcházejícího historicko-literámího úvodu, nebyla 
otázka fysiologických pochodů pfi kvašení kys. hippuróvé úplně rozřešena. 
I podjal jsem se na základě těchto theoretických zkušeností vlastní práce 
fysiologicko-chemické a snažil jsem se pochody ony podrobně studovati. 
Účelem toho bylo řešení následujících otázek: 
1. Hleděl jsem získati přehled o schopnosti isolovaných čistých kultur 
rozkládali nejen kys. hippurovou, ale i močovinu a kys. močovou. 
2. Snažil jsem se provésti analytický rozbor bakteriemi zkvašených, umě¬ 
lých výživných roztoků s kys. hippurovou vzhledem k dusíku. Tím chtěl jsem 
zjistili , jakou měrou tyto kultury kys. hippurovou během určité doby rozklá¬ 
dají a to v prostředí s glukosou, saccharosou i bezcukerném. 
3. Dále pokusil jsem se provésti kontrolu veškerého dusíku stanovením 
plynných produktů a množství dusíku ve zkvašené tekutině s kys. hippurovou. 
Tím pak dokázati, zdali část dusíku neuniká v jiné podobě než jako ammo¬ 
niak, tedy ku př. jako elementární dusík. 
4. Chtěl jsem zodpověděli otázku, do jaké míry se tvoří a ve kvasící 
tekutině hromadí dusíkaté meziprodukty rozkladu kys. hippuróvé, totiž gly¬ 
kokoll, případně jiné aminolátky. 
XXXVJII. 
