Po vychladnutí byly roztoky očkovány zmíněným materiálem a vloženy 
do thermostatu, kde byly chovány při teplotě 37® C, téměř stálé. Během 
2 až 3 dnů objevil se větší neb menší zákal tekutiny. V dalších dnech 
zjišťován prchající ammoniak z kvasících roztoků. U některých byl 
jeho vývin patrný již pouhým čichem, u jiných pak zjištěn po zahřátí 
roztoku navlhčeným lakmusovým papírkem. Tu shledal jsem mohutnější 
působnost mikrobů na kys. hippurovou, vypěstovaných z hnojůvky, oproti 
kulturám z kompostu a půd, ježto prvé vytvářely ammoniak rychleji 
a ve značnější míře. Uvedená kvasící výživná media tvořila základní 
materiál, surovou kiBturu, z níž isolovány specifické mikroby, zkvašující 
kys. hippurovou. Tyto byly získány obyčejnou methodou bakteriologickou 
— litím ploten na obyčejném, masopeptonovém agaru. O působení 
jednotlivých těchto čistých kultur na kys. hippurovou přesvědčil jsem se 
vždy přeočkováním do živných tekutin s touto kyselinou. V positivním 
případě, tvořila-li bakterie čpavek, použil jsem pak jí ku analytickým 
pokusům. Celkem isolováno 20 druhů různých mikrobů, které pěstovány 
byly v čistých kulturách na výživných půdách, obvyklých v bakteriolo¬ 
gické methodice. Převážná většina těchto bakterií náležela ku typu Mesen- 
tericus. Jednotlivé druhy tohoto typu lišily se od sebe hlavně vzhledem 
a barvou povlaků na bramboru. Tyto různé znaky podržely i po několika¬ 
násobném přeočkování a proto byly pokládány za různé odrůdy. Kromě 
uvedeného typu zastoupen byl mezi isolovanými druhy též Subtilis a Mega- 
therium. Místo zvláštního pojmenování mikrobů použil jsem v práci čísel 
od XX\ Mimo tyto získané bacilly vzal jsem k pokusům též typický 
Bac. pyocyaneus ze sbírky ústavní, jejž označil jsem číslem XXI. Tento 
bacili byl shodným s Bac. čís. XVIII., vypěstovaným z půdy pařenišťní. 
Dále jsem zjistil, že tři druhy (čís. XV., XVIII. a XXL) jsou fakultativně 
anaerobní, kdežto ostatní jeví se aerobní. Kromě čtyř bakterií (čís. I, JV., 
V., XII.), všechny redukují nitráty na nitrity. Bac. čís. XV. a typický 
Bac. pyocyaneus (ze sbírky ústavní) jsou pravými denitrifikačními mi¬ 
kroby (ve vlastním slova smyslu). 
Ku zjištění, zdali mikroby čís. I.—XXI. určitě rozkládají kys. 
hippurovou, provedl jsem vícekráte kvalitativní kontrolní pokusy. Živné 
roztoky s glukosou, upravené způsobem výše vyznačeným,, rozlity do 
zkumavek a po sterilisaci očkovány bacilly čís. I.—XXI. Dány byly do 
thermostatu teploty 37® C. Denně byl zjišťován skutečný rozklad kys. 
hippurové dokazováním ammoniaku čichem, vlhkými lakmusovými 
papírky i Nesslerovým činidlem. Tu připomínám ihned, že nestačí mnohdy 
v prostředí s uhlohydrátem zkouška na ammoniak čichem a papírky re- 
agenčními, neboť tvoří se často ammonaté soli, neodštěpující volný ammo¬ 
niak. (Viz dále tvoření se fosforečnanu hořečnato-ammonatého). Těmito 
pokusy jsem shledal u všech zkoušených bakterií čís. I.—XXI., že skutečně 
mají schopnost rozkládali kys. hippurovou. Proto byly s těmito mikroby 
podniknuty další, podrobnější pokusy. 
XXXVIII 
