jímány byly v absorbčních nádobách podoby ,,U", naplněných titrovanou 
kyselinou. 1 ) 
d) 1—2hodinným varem y 2 — l%ního roztoku glykokoUu s MgO, 
nastává jen skrovný rozklad glykokollu (0-2—0-5 ccm Yj® n kyseliny se při 
tom neutralisuje). 
e) Rovněž i uhličitan hamaly (1. č.), používaný též k destillaci ammo- 
natých solí, působí za varu na glykokoll. Zjistil jsem, že míra rozkladu, 
měřená neutralisací Yio n kyseliny, byla téměř stejná jako při použití 
MgO. (0-1—04 ccm Yio ň kyseliny neutralisováno za stejných podmínek 
jako v pokuse předcházejícím). 
f) Obdobné zkoušky provedl jsem též s kys. hippurovou. Shledal 
jsem, že y 2 — 2%ní roztok její pouhým varem, rovněž i varem s MgO neb 
BaCO t se nemění, což je ve shodě s údaji v literatuře. 
Po těchto předběžných zkouškách přikročil jsem ku dalším pokusům, 
abych zjistil u všech 21 kultur stupeň ammonisace kys . hippurové. Za tím 
účelem volil jsem prostředí jednak s glukosou, jednak se saccharosou. Tento 
disaccharid volen z důvodu, že přítomnost jeho dle Bierema podporuje 
rozklad kys. hippurové. Tato kyselina může býti sice již sama mikrobům 
dusíkatou i uhlíkatou živinou, přes to však volena směs její s cukrem proto, 
abych se tím přiblížil poměrům, jaké za přirozených okolností panují 
v hospodářství . Tedy ku př. při rozkladu kys. hippurové na hnojišti, kde 
moč přichází též ve styk s uhlohydráty. 
Živná media upravena dle předpisu a způsobem výše uvedeným. Roz¬ 
dělena byla do kvasných baněk (Erlenmayerovek) obsahu 200 ccm. Do všech 
nádob odměřeno po 50 ccm roztoku sub. I. Pak do jedné poloviny Erlen¬ 
mayerovek přidáno po 50 ccm roztoku sub. II a. Do druhé poloviny baněk 
dáno bylo po 50 ccm roztoku sub. II b. Na to sterilisováno frakcionovaně 
v proudící páře a po ochladnutí očkováno čistými kulturami čís. I.—XXI. 
Několik baněk neočkováno a ponechány byly jako kontrolní. Pak dány 
všechny současně do thermostatu a tam chovány 30 2 ) dní při teplotě 37° C. 
Přesně 31. den po naočkování vyňaty současně všechny Erlenmayerovky 
z thermostatu a podrobeny ihned kvalitativnímu rozboru vzhledem 
k dusíku. 
Reakce zkvašených, výživných prostředí všech kultur shledána více 
méně alkalickou, nikdy však kyselou. Ve všech těchto mediích dokázány 
ammonaté soli, neboť jímaný destillát vzorku zahřívaného s MgO reagoval 
s Nesslerovým zkoumadlem. Povaha těchto ammonatých solí není stejná. 
Vedle uhličitanu ammonatého tvoří se často na .dně množství bezbar- 
*) Stejný postup byl dříve též i jinými autory doporučen (viz ku př. Handb. 
d. biochem. Arbeitsmethoden, Bd. VI. S. 494.}. 
*) Zde připomínám, že upustil jsem od kvantitativního sledování průběhu 
kvašení v určitých, časových periodách. V tom směru již pracoval Schellmann. 
XXXVIII. 
