14 
Reakcí Chodatovou je možno tedy přesně ■ sledovali průběh 
rozkladu jak kys. hippurové, tak i glykokollu a doufáme , že po tomto našem 
sdělení a použití najde tato reakce většího rozšíření. 
Pomoci ní podařilo se nám kvalitativně zjistiti, že působením bakterií 
se z kys. hippurové glykokoll skutečně odštěpuje a dále ovšem stravuje. Ne¬ 
děje se tak však bezprostředně, nýbrž množství volného glykokollu ve 
kvasícím živném roztoku — posuzované z postupu zmíněné reakce, jeví se 
dosti značným. 
Kvantitativní zjištění glykokollu bylo dalším mým úkolem. K tomu 
užil jsem methody Henriques-Sorenseno vy, 1 ) která umožňuje 
přímou titraci aminokyselin. Princip její záleží ve schopnosti těchto 
slučovati se s formaldehydem na methylenové sloučeniny (skupina — CH 2 ) 
charakteru kyselin. Jinak reagují aminokyseliny neutrálně. 
R . CH . NH.+ CHp = R . CHN . Cl^-f ÍLO 
I | 
COOH COOH 
Byl jsem si vědom, že tato methoda není úplně dokonalou. Leč i druhé 
methody (ku př. srážecí) nejsou rovněž přesně kvantitativními. 
Methoda Henrique s-S prensenova dává dobré výsledky pouze 
za určitých podmínek. Tyto jsou: Musí býti přebytek formolu; dále při 
neutralisaci methylenaminokyselin nestačí k úplnému převedení těchto 
v soii alkalických kovů titrovati do slabě alkalické reakce, nýbrž třeba 
přidati jistý přebytek louhu. K vůli vyloučení chyby tím vzniklé postupují 
Henrique s-S orensen tím způsobem, že za užití fenolťtaleinu, jako 
indikátoru, upravili srovnávací roztok, který je zbarven do určitého 
červeného tónu. Tento roztok připraví se tak, že ku stejnému objemu 
destillované vody, rovnajícímu se volumu analysované tekutiny, přidá 
se formolu a indikátoru v témže množství, jakého se užije k určení. Na 
to přikapuje se 1 / 5 n louh sodnatý do slabě růžového zbarvení a dále přidají 
se ještě 3 kapky do silně červeného tónu. Je-li k titraci určený roztok 
kyselý neb alkalický, nutno jej předem neutralisovati. (Zkvašená tekutina 
při mém pokusu byla silně alkalická, jelikož obsahovala uhličitan ammo- 
natý. Proto byla neutralisována zředěnou kys. solnou.) To se musí státi 
na lakmus, vůči kterému se aminokyseliny chovají neutrálně, kdežto na 
fenolftalem reagují více méně kysele. V-případě, že jsou v tekutině soli 
slabých kyselin, tedy hlavně uhličité a fosforečné, reagují tyto alkalicky 
Neutralisujeme-li je však na lakmus, je již roztok kyselý na fenolftalem. 
Tím vzniká chyba při další, vlastní titraci (větší spotřeba louhu) Tomu 
odpomoženo v methodě Henriques-Sórensenově předchozím 
pndáním chloridu a hydrátu barnatého (tohoto do neutralisace). Tím 
se kyselina uhličitá a fosforečná vyloučí a teprve ve filtrátě titruje se 
formolem. 
*) C. Neuberg Harn I. T. S. 574. 
XXXVIII. 
