23 
Oproti názoru Bieremovu seznáno na základě zjištěných fakt, že 
nelze všeobecně připisovali saócharose příznivého vlivu na kvašení kyseliny 
hippurové. V některých případech působila saccharosa právě opačně. To 
platí i pro kultury „degenerované". 
Bylo nalezeno, že v případě, kdy bylo použito živného prostředí bez 
uhlohydrátu, bylo množství uniklého ammoniaku daleko větší než při použití 
též cukru jako pramene uhlíku. To vysvětluje se tím, že za přítomnosti 
uhlohydrátu část ammoniaku, uvolněného z kyseliny hippurové, váže se jednak 
na CO# jednak na organické kyseliny, vznikající při kvašení cukru. Fakt 
tento odpovídá též praktickým zkušenostem při konservaci močůvky. 
Aby se tvořil CO a odporučují totiž někteří autoři (ku pr. Chr. Barťhel) 
přidá váti k močůvce přímo zbytky, obsahující cukr. 
3. Dusík, unikající v podobě ammoniaku. během kvašení, stanoven 
přesně zvláštními pokusy. Těmito dokázáno, že se netvoří při rozkladu 
kyseliny hippurové dusík ve formě elementární. Pro toto tvrzení byl podán 
v této práci kvantitativní důkaz po prvé. 
4. Dosud vždy jen předpokládané tvoření se glykokollu nebo jiných 
přechodných produktů ze skupiny aminolátek bylo ve výše uvedených po¬ 
kusech po prvé přímo dokázáno jak kvalitativně, tak kvantitativně a to zcela 
neodvisle od údajů Goslingsových. Společně s Dr. AI. Krou- 
1 í k e m jsme sledovali kvalitativně uvolňování se glykokollu průběhem 
bakterielního rozkladu kyseliny hippurové. Použitím Chodatovy 
reakce dokázali jsme již třetího dne po naočkování přítomnost glykokollu, ač 
byl vzrůst mikrobů v živné tekutině sotva patrný. Denním zjišťováním gly¬ 
kokollu stanovili jsme, že teprve 10. den po naočkování se glykokoll více 
v tekutině neobjevil. 
Zmíněnou reakci aplikovali jsme i při rozkladu glykokollu bakteriemi 
a dokázali jsme, že byl těmito během 14 dnů úplně stráven. 
Samostatně stanovil jsem aminolátky ve kvasící tekutině s kyselinou 
hippurovou též kvantitativně a sice methodou Henriques-Sorense- 
novou. Byly-li zkoušky vystaveny teplotě 37°C, obnášelo množství 
jejich dusíku, vyjádřené procenticky na dusík kyseliny hippurové ve 
zkoušeném případě 12*27%. U srovnání s výsledky pokusů Gosling¬ 
sových, který zjistil při kvašení kyseliny hippurové za teploty 22P C pouze 
stopy glykokollu, vychází z mých nálezů, že za vyšší teploty (37° C) tvoři se 
poměrně značné množství glykokollu. 
Z pozorování našich plyne, že se uvedené přechodné zplodiny dusíkaté 
do jisté míry a po jistou dobu ve kvasícím, živném prostředí hromadí. 
5. Dokázáno kvalitativně, že při kvašeni kyseliny hippurové se kyselina 
benzoová skutečně uvolňuje. Kvantitativním pak rozborem zjištěno, že ky¬ 
selina benzoová se též bakteriemi rozkládá. Shledáno, že stupeň tohoto roz¬ 
kladu záleží na povaze užitých kultur. Nálezy tyto provedeny rovněž dříve, 
než bylo referováno o práci Goslingsově. V ní bylo ostatně pracováno 
za jiných podmínek, než kterých jsem použit ve svých pokusech. 
xxxv m. 
