dovoloval by zpracovati kaoliny tak, aby produkty svojí čistotou vyho¬ 
vovali průmyslu barvířskému t. j., aby chovaly max. 0 - 001% Fe. Papír- 
nický průmysl, který as stejné množství (ne-li větší) síranu hlinitého 
odbírá jako barvírny a tiskárny, vyžaduje síran hlinitý železem chudý, 
hlavně neutrálný, nechovající žádné volné kyseliny sírové. Požadavek 
posledně jmenovaný nebude však jak se zdá míti později významu, neboť 
modření ultramarínem bude nahrazeno organickými barvivý, jež aciditu 
snesou. 
V přítomné práci podáváme zprávu o pokusech, kterými hleděli 
jsme dospěti k racionální methodé zkracování nečistých kaolinů, blížících 
se již hlínám (jichž v našich zemích nachází se hojnost) na produkty vyzna¬ 
čujícími se právě uvedenými vlastnostmi. 
Pokud se týká literatury sem spadající a to předem české, dlužno 
nám uvésti, že v Listech Chemických sv. IV., strana 193—196 uvádí 
F. Štolba předpis pro výrobu surového síranu hlinitého z kaolinu 
rozkladem konc. kyselinou sírovou. R. 1894 v témže Časopise sv. XVIII., 
str. 166 popisuje autor označený — š — přípravu čistého síranu hlinitého 
hlavně z bauxitu, k čemuž připojuje i stať o čištění zboží od železa. V „Časo¬ 
pisu pro průmysl chemický" sv. X., str. 78 popisuje B. Š e 11 í k výrobu 
síranu hlinitého hlavně z kryolithu a bauxitu, při čemž uvádí i některé 
methody, týkající se odstraňování železa. V poslední literatuře nacházíme 
jiný předpis Štolbův ku přípravě kamence hlinitoamonatého z kao¬ 
linu rozkladem kyselinou sírovou 48 —50° Bé, pojatý do knihy J. M i 1- 
bauera (Cvičení v anorganické chemii 1912, str. 115), tak jak užíván 
byl v laboratoři prof. Štolby. 
V cizí literatuře, hlavně v patentní uvedeny četné způsoby probí¬ 
rající zpracování různých hlinitých surovin na síran hlinitý nebo kamenec. 
Většina patentů do r. 1894 jest shrnuta v monografii W. Jurische 
„Fabrikation von schwefelsaurer Tonerde". Z novější doby sluší hlavně 
Uvésti přednášku J. Bronna uveřejněnou v Zeit. f. angew. Chemie 
1901, str. 844, článek F. R u s s a v témž časopise 1910, str. 943 a mono¬ 
grafii A. Bergeho „Die Fabrikation der Toner de“ z r. 1913, na něž 
dovolujeme si zde poukázat! a příslušné citáty dále potřebné v publikaci 
na příslušných místech uvádíme. Z literatury po r. 1893 dlužno zde za- 
znamenati: 
R, 1894, J. Heibling (Comp. rend. 119, str. 609) mísí hlínu se síranem 
amonatým a draselnatým, zvlhčuje, formuje cihly a pálí je při 270° 
až 280°. Rozkladem síranu amonatého vzniká z neutrálného síranu 
amonatého sůl kyselá, jež rozkládá hlínu a dává síran hlinitý. Po 
vypálení se vylouží a ze zahuštěného louhu krystaluje draselnatý 
kamenec, který čistí překrystalováním. 
H. Schwahn (amer. spoj. států p. č. 514.039) odstraňuje ze 
surovin hlinitých železo extrakcí. Pak kalcinuje, mísí se směsí dusič- 
XXXIX, 
