3 
nanu, chloridu sodnatého a zř. kyseliny sírové a znovu pálí. Tvrdí, 
že v žáru vytéká chlorid železitý. 
B r u n j e s (říš. něm. pat. č. 87.908) zahřívá surovinu ve směsi 
s organickou látkou (cukrem, škrobovou moukou, melasšou a p.) 
při teplotě nižší nežli 100° C, aby převedl, jak tvrdí, kyselinu křemi¬ 
čitou v hrubá zrna, jež by se dala snáze před rozkladem odstraniti. 
R. 1895. N i b e 1 i u s (amer. pat. spoj. států č. 544.319) doporučuje různé 
hlinité suroviny před rozkladem kalcinovati v plamencových pecích 
s topením naftovým. Toto topení má prý působiti, že kysličník 
hlinitý stává se rozpustnějším v kyselinách, kdežto kysličník železitý 
méně rozpustným. Při vyloužení získají se roztoky železa prosté. 
R. 1901. Raynaud (říš. něm. pat. č. 107.502) žíhá v temně červeném 
žáru hlinité suroviny se simíky alkalickými. Hmotu vyluhuje a do 
roztoku uvádí kysličník siřičitý, čímž získává siřičitan hlinitý, který 
dál zpracuje na soli hlinité, 
R. 1909. O. Kaufmann (říš. něm. pat. č. 216.034) radí krystalovat 
kamenec sodnatý, jelikož vypadne železa prostý. 
R. 1911. Chemische Fabrik Griesheim-Elektron máchráněn 
patent (říš. něm. č. 232.563), jímž lze připraviti síran hlinitý prostý 
železa takto: Surovina vaří se s 2 násobným množstvím kyseliny sírové 
40° Bé po dobu 4 a půl hodiny. Kyselý roztok se odssaje neb odlisuje 
od nerozpustného zbytku a ponechá se klidu. Vykrystalovaný síran 
hlinitý překrystaluje se z horké kyseliny sírové. 
R. 1912. Richter a Richter (říš. něm. pat. č. 244.538) jest dále 
v textu popsán (sťr. 12.). 
R. 1914. D. Penjakov (angl. pat. č. 21476 béře k rozkladu kyzové 
plyny. Bude též dále o něm řeč (viz str. 16.). 
H. Schwahn (amer. spoj, států pat. č. 1,077.309) působí ozonem 
na surovinu, ovlhčenou siřičitou vodou. Vzniklá kyselina sírová 
váže kysličník hlinitý v surovině obsažený na síran hlinitý ve vodě 
rozpustný, kdežto železo zůstává jako hnědý kal v zásaditém síranu 
železitém nerozpuštěn. 
K pokusům užili jsme odpadních kaolinů, jež v dosti značném 
množství obsahovaly zrna křemenná a živcová. Suroviny podrobiti přímo 
zpracování nebylo možno následkem uvedených nečistot. Aby pak výroba 
z nich stala se při dnešních cenách solí hlinitých schopna kalkulace, musela 
by se vyznačovati poměrnou jednoduchosti a láci. Tomu by bylo tak, 
kdyby se dala přímo po jednoduchém prosátí ihned rozkládali a dále 
zpracovati cestou chemickou, aniž by muselo předcházeti, jak v praxi se 
dělává, nákladné plavení. Abychom získali v tomto směru správného 
názoru podrobili jsme původní suroviny rozboru chemickému i mecha¬ 
nickému. Suroviny prosívány sítem č. 225 a stanoveno percentuální 
množství odpadku po prosátí i množství resultujícího prášku. Ten byl 
rovněž analysován. 
XXXIX. 
