Mechanickým rozborem získáno 65,7% prášku a 34,3% odpadku, 
který z 90% sldádal se ze zm křemenných a živcových. 
Prášek pro prosátí obsahoval: 
kysličníku křemičitého. 58,91% 
„ hlinitého. 23,41% 
„ železitého . 5,97% 
„ železnatého . 0,83% 
Surovina Čís. III. pochází z Dobřan, jest hmotou hrubozmnou, barvy 
slabě nažloutlé, prostoupená četnými zrny křemennými a živcovými, jež 
jsou obalena touže hmotou kaolinovou. 
Dle analysy chová: 
kysličníku křemičitého. 81,84% 
„ železnatého . 0,10% 
„ železitého . 0,54% 
„ hlinitého . 10,86% 
„ vápenatého . 0,30% 
„ hořečnatého . 0,23% 
„ sírového . 0,62% 
Alkalie co kysl. draselnatý počítané. 3,17% 
ztráty žíháním . 2,31% 
celkem . 99,97% 
Mechanickým rozborem zjištěno, že surovina skládá i 
prášku a 66,15% odpadku. 
Prášek obsahuje: 
kysličníku křemičitého . 67,84% 
„ železnatého. 0,09% 
„ železitého . 1,01% 
„ hlinitého . 18,40% 
K pokusům dále popsaným bylo vždy užito prášků. Údaje všechny 
jsou počítány jak na použitý prášek, tak i na původní surovinu. 
DÍL PRVNÍ. 
. Výroba kamence a síranu hlinitého. 
A. Rozklad netíkaných hmot kyselinou sírovou. 
Již v úvodě bylo vyznačeno, že k rozkladu kaolinu hodí se jen cesta 
kyselá a sice z té příčiny, že rozkladem kyselinou přímo se odlučuje 
kyselina křemičitá, která jinak způsobuje velké komplikace výrobní. 
V literatuře uváděny jsou různé koncentrace kyseliny sírové, které má 
býti použito k rozkladu; není tu jednotného názoru, jaká koncentrace jest 
nejvýhodnější. 
XXXIX 
