30,34 dílů Si0 2 
z hmoty kaolinové 
7l,o7 dílů 
zbytku po rozkladu 
97,24 dílů prášku 41,23 dílů 
nerozloženého podílu 
\ suroviny 25,67 dílů 
m + FeA 
> 2,74 dílů přejde do roztoku 
odpadku ^ 
227,8 dílů 
kamence hlinitoamonatého 
Z celkového množství kysličníku hlinitého, obsaženého v původní 
surovině získáno ve formě kamence 34,08%. Extraktivní účinek siřičité 
vody jest tedy také nepatrný. 
c) Extrakce 0’2%ním roztokem kyanidu draselnatého. 
28 dní extrahován prášek z prvé suroviny uvedeným roztokem 
kyanidu draselnatého, avšak žádného čistícího effektu nepozorováno. 
Roztok po extrakci neobsahoval ani železa ani hliníku. 
Z uvedených pokusů vyplývá, že extrakce kyselinou sírovou, siřičitou 
vodou neb roztokem kyanidu draselnatého silně zředěných nemá pro 
technickou praxi žádné ceny. 
E. Vliv číhání v plynech. 
Příznivý vliv zahřívání surovin před rozkladem, dále positivní 
resultát methody Richter & Richterovy, vedl nás ku studiu účinku různé 
atmosféry při žíhání surovin. V technické praxi jednoduchým zařízením 
retortovým dalo by se žíhání takové provésti. 
a) Zahřívání v kysličníku siřičitém. 
Vycházeje pravděpodobně z principu výroby kyseliny sírové kon¬ 
taktní methodou mannheimskou, založil D.Penjakovv Brusellu výrobu 
síranu železnatého a hlinitého z hmot, chovajících tyto složky v angl 
patentu čís. 21.476 ze 20. září 1912 takto: Materiál žíhá se v plynech cho¬ 
vajících kysličník siřičitý, v plynech, jež nemohou býti zpracovány na 
kyselinu sírovou. Za materiál volí se: Kysličník železitý nebo hlinitý, 
případně hmoty kysličníky tyto chovající, bauxit, železem bohatá Mina 
XXXIX. 
