23 
100 dílů dubových pilin, v druhém pouze 3 díly. Tři hodiny vždy žíháno 
při 700° C, po vychladnutí v proudu kysličníku uhličitého extrahováno 
15tinásobným množstvím kyseliny sírové 5%ní po dobu 24 hodin a získán 
roztok 
ze suroviny čís. I. hutnoty 1,04, v němž bylo 0,98% AI a 0,98% Fe; 
čís. III. „ 1,03 „ „ 0,03% AI a 0,001% Fe 
z původního množství v surovině obsaženého. 
Hmoty pak vysušeny a rozloženy dle Štolby. 
Výsledky nalézají se v tabulce čís. 4. 
Obecně lze říci, že žíhání hlinitých surovin s redukujícími látkami , 
zejména s dřevěnými pilinami má příznivý vliv na přecházení železa do 
louhů resp. jeho mizení z hotového produktu . 
Vliv ten projevuje se zejména u surovin železem bohatých, v menší 
míře u surovin čistčích. 
Končíce tento díl práce, podotýkáme, že některé nákladnější cesty 
ku čištění surovin (dle Duncana, Newlanda, Kynastona, Schwahna 1. c.) 
i methody žíhání se síranem amonatým a sodnatým (Heibling 1. c.) a mnohé 
jiné jsme nezkoušeli z důvodu již podotknutého, vzhledem ku jejich ná¬ 
kladnosti. 
činíme pak ještě pro snazší orientaci z tohoto oddílu práce následující 
resumé: 
1. Na rozklad odpadních surovin kaolinových kyselinou sírovou 
za tepla, nemá příliš velkého vlivu koncentrace kyseliny sírové, pakliže 
neklesne hluboko pod 40° Bé. Výsledky, co se týče síranu hlinitého, jsou tím 
větší, čím vyšší teplota při rozkladu panovala a čím delší dobu rozklad 
trval. Kyselina sírová zředěná 4%ní za obyčejné teploty působí hlavně 
extraktivně na kysličník železitý, kdežto na kysličník hlinitý působí značně 
menší měrou. Za tepla postupně s pokračující koncentrací kyseliny zvětšuje 
se rychlost rozkladu hmoty hlinité. 
2. Pro odpadní kaoliny lze doporučiti k rozkladu způsob Štolbův, 
výtěžky pohybují se v mezích 40—50% při neplavených, prosátých 
surovinách, železo vchází však i při tomto způsobu práce do roztoku, 
ale v míře menší než-li při jiných methodách. Způsob vyžaduje jistých 
opatrností při práci, aby reakční massa se nespekla, nevýhodou jeho je, 
že pracuje se s nadbytkem kyseliny. 
3. Pro odpadní kaoliny neosvědčily se nám způsobyNorrisův 
(angl.pat. čís. 2.027zr. 1857) Griesheim-Elektronu (něm. pat. říš. 
čís. 232.563), (jehož však s výhodou bylo užito v druhém dílu práce ku 
čištění kamenců), vůbec všechny methody, při kterých zbyla volná kyse¬ 
lina sírová v masse reakční. Byla-li odstraněna zahříváním, klesl obsah 
železa ku př. z 12,8% až na 0,75% FegCX, v hotovém kamenci. 
4. Žíhání surovin kaolinových, jak i z praxe jest známo má vliv 
na výtěžky, jež stoupnou, hmota hlinitá se rozloží a stane se přístupnější 
XXXIX. 
