2 
Usazeniny útvaru silurského jsou známy z Rožmitálska teprve 
nedávno a v rozsahu velmi nepatrném; náleží spodnímu oddělení siluru, 
a to vrstvám oseckokváňským d x y, a poprvé učiněna neurčitá zmínka o nich 
B. Katzeremv jeho geologii Čech 6 ) a citována Pošepným v jeho 
monografii (str. 665—6); podrobného zpracování, hlavně paleonto- 
logického, dostálo sfe rožmitálskému siluru teprve po letech J. V. Že¬ 
lízkem. Rozsah břidlic silurských s význačnou faunou pásma osecko- 
kváňského jest na Rožmitálsku velmi nepatrný, omezuje se na výskyt 
pod severovýchodním svahem Štěrbiny u Voltuše — přesněji: východně 
od cóty 590 JV od této vesnice. Jsou to tence vrstevnaté, černé, lesklé 
břičUy jílovité, místy křemenem a pyritem prostoupené. Mimo to po¬ 
kládá Želízko též břidlu ze Starého Rožmitála (naproti obecnímu 
chudobinci) podle jejího vzhledu podobného břidle voltušské za silurskou, 
ač zvířena v ní nebyla zjištěna. 
Ve zprávě této popisuji nové dva výskyty břidlic, jichž silurské 
stáří není dokázáno zkamenělinami, ale jest jisto z analogie s produkty 
kontaktní přeměny na severovýchodním konci Barrandienu v okolí 
říčanském; na obou místech, u Říčan i Rožmitála, žulová spousta středo¬ 
česká 'projevila svůj kontaktní účinek na břidlice algohkické jinak než 
na ty, jež čítáme k pásmu oseckokváňskému. Na Říčansku stanovili pří¬ 
slušnost některých žulou přeměněných břidlic k d x Krejčí a Helm- 
hacker 7 ); později B. K a t z e r, 8 ) omeziv rozsah jejich siluru, označil 
metamorfované břidlice v podloží křemenců (4) jakožto „křidly pseudo- 
chiaštolithické “ příslušné k etáži d 1 y; v pozdější zprávě 9 ) uvádí stejné 
břidlice ze silurského ostrůvku u Zvánovic blíže Ondřejova. Mezi velmi 
rozmanitými kontaktními produkty v oboru břidlic a drob algonkických, 
o nichž se zmiňuje K a t z e r v pracích již citovaných i v pozdější, 10 ) 
pak A. P e 1 i k a n u ) ve zprávě o nálezu rohovce cordieritového u Světic, 
nesetkáváme se nikde se stejnými břidlicemi ,,pseudochiastolithickými“. 
Na Rožmitálsku vychází na den žula středočeského masivu na 
četných místech ostrůvkovitě mezi sedimenty algonkickými a kambri- 
ckými; u samého města má povahu granodioritickou, jak jsem před 
•) Katzer, Geologie von Bčhmen, 1473—4 (1890). 
7 ) Krejčí a Helmhacker, Erláuterungen zur geologischen Kartě 
der Umgebungen von Prag, Archiv etc. IV., 2, 1879, str. 52—4 a 230—2 (v českém, 
vydání 1885 zkráceno). 
') Katzer, Geologische Beschreibung der Umgebung von Říčan, Jahrbuch 
geol. Reichsanst. Wien 1888 (XXXVIII.), 355—416. 
•) T ý ž, Die Silurinsel zwischen Zvánovic undVoděrad in Bčhmen, Verhandl. 
geol. Reichsanst. 1888, str. 285—8. 
^ T ýž, Nachtráge zur Kenntnis des Granitkontakthofes von Říčan, tamtéž 
1904, 225—236. 
“) Pelikán, Cordierithomfels aus dem Koatakthofe von Říčan Tscher- 
mak’s Min. petr. Mitt. 1903 (XXIV.). 187—190. 
XLIIL 
