Nahoře na výšině, JJZ od có. 789, nacházíme obval se zbytky rud 
u staré lesní cesty (S od ní), přibližně v prodloužení čáry od ústí štoly 
směrem téměř přesně východním na zmíněnou skupinu tří obvalů. 
Předmětem dolování byly na Červeném vrchu hnědelové a krevelové 
rudy železné. Zmínku o nich z r. 1740 nalezl můj otec v „Urbáři panství 
Rožmitálského," konaje studia v panském archivu v Rožmitále ke druhému 
vydání svojí monografie tohoto města. Podle- zprávy té založeny r. 1701 
na arcibiskupském panství rožmitálském paterý železné hamry (v Přední 
Huti, u Starého Rožmitála pod rybníkem Obžerou s vysokou pecí, dva 
v městě Rožmitále pod rybníkem Jezem s jednou vysokou pecí, a východně 
od města pod Novým dvorem) a rudy do nich se braly dílem z panství 
samého od Věšína a Vranovic, dílem cizí, hlavně z Vojny u Žežic. Zpráva 
dodává: 
„Mimo ty taky jinší rudy nade vsí Bezděkovem a na vrchu Červeném 
k dostání jsou; však ale ty dílem neužitečný, dílem pak s velkým nákladem 
dobývati se musejí.. 
Dvě další zprávy o rudách z Červeného vrchu pocházejí z let 183$ 
a 1849; obdržel jsem je laskavostí pana správce Syrovátky. 
Prvá (ze dne 1. září 1833) nazývá důl pod Červeným vrchem „ Chlum - 
camkým “ čili ,,u sv. Trojice "; pokládá rudní těleso za žílu směru v hodině 
24—1, tedy S až skoro SSV s úklonem západním, která prochází drobou 
na blízku její hranice se žulou a obsahuje železnou rudu velmi snadno 
tavitelnou, způsobilou k výhodnému zpracování ve vysoké peci. Poněvadž 
pak jáma v dřívějších letech měla veliké potíže s důlními vodami, založena 
r. 1833 Chlumčanská štola na západním svahu Červeného vrchu a hnána 
zprvu žulou 86 sáhů = 163-4 m, pak až ku prvé „žíle" dalších 27 sáhů = 
51*3 m \ za touto hnali pak štolu ještě 43 sáhy = 81*7 m dále. 
Zpráva druhá ze 26. října 1849 uvádí druhou větrací jámu ve 
vzdálenosti 89 sáhů = 169-1 m za hranicí žuly s drobou a odtud až na 
průčetí štoly 22 sáhů - 41*8 m; celková délka štoly byla podle toho 
197 sáhů = 374-3 m. Druhá zpráva neuvádí vzdálenosti obou „žil" želez¬ 
ných rad od ústí štoly, ale zmiňuje se o větrací jámě, 6 J / 2 sáhu •= 12-6 m 
hluboké, v téže vzdálenosti 113 sáhů = 214*7 m od ústí jako v prvé 
zprávě uvedeno o prvé „žíle". 
Zpráva druhá stanoví též mocnost obou „žil", prvé na 4—6 stop = 
cca l 1 /* — přes P/ 4 m, druhé na 3 st. = cca 1 w; obě podle ní prostupují 
„pevnou železitou drobu s něco hnědelem". Rudy byly sledovány od štoly 
k severu i jihu, ale shledáno, že nejsou způsobilé k těžení, a důl opuštěn. 
Srovnáme-li údaje obou zpráv s nynějšími zbytky po dolování na 
základě podrobné mapy (1 :25.000), plyne z nich, že východní hranice 
žuly štolou zastižená probíhá východně nad silnicí a že svrchu zmíněné 
obvaly, Pošepným mapované, odpovídají stalým hornickým pracím 
po prvé, mocnější „žíle" rudy železné, a že pod svrchu zmíněnou skupinu 
tří obvalů spadá pokračování štoly, pod čtvrtý severnější patrně příčná 
XLJII 
