Druhé, menší naleziště břidlic chiastolithických leží západně od 
vesnice Bukové v lese, asi necelých 300 m jižně od myslivny „Na vartě “; 
jsou to nepatrné zbytky jámy, kterou se tu před lety hledalo uhlí. Okolní 
území jest algonkické, k východu od chiastohthických břidlic vystupuje 
buližník z části brekciovitý, ještě východněji metamorfováný spilit se 
žilkami aplitovými na Dubové hoře, nedávno mnou popsaný. 
Chiastolithicke břidlice z Červeného vrchu jsou horniny makroskopicky 
temně šedé až černé, značně měkké, s břidličnatostí v kuse nepříliš dobře 
vyznačenou. V celistvé, tuhou proniklé hmotě základní leží šedobílé tenké 
jehličky chiastolithu, obyčejně 2—4 mm dlouhé, řidčeji dosahující až 6 mm. 
Jsou mnohdy velmi hustě v základní hmotě roztroušeny. Z největší části 
leží délkou v rovinách vrstevních, ale všemi směry, tak že lineámý parale¬ 
lismus není ani přibližně vyvinut; dosti četné jehličky však leží šikmo 
ku plochám vrstevným, až i téměř kolmo je protínají. Tvar jejich jest 
známé téměř kvadratické prisma andalusitu, zakončené nepravidelně, 
hrany jsou většinou zaobleny a někdy zapuklé následkem vzrůstu na 
hranách oproti plochám zpožděného. Obvyklé kresby na podélných 
a příčných řezech, jak jsou známy u všech chiastolithů, jsou patrny na 
většině jehliček, jindy vyvětralo jádro jehličky a zbývají v řezech po¬ 
délných i příčných dutinky na místě tmavých partií, zachovávajíce jejich 
tvar. Při tom jest v muskovit proměněná zevní část krystalků ostře od¬ 
dělena ode hmoty základní; jest to tudíž jiný úkaz než onen, jejž popisuje 
H. P oblig"). 
Z úlomků břidlic uzavřených v trachytu z okolí Bonnu tam bývají 
vytouženy chiastolithy celé a zbývá obal, jenž ponenáhlu přechází do 
okolní hmoty břidličné. V našem případě asi podlehla mechanicky řidší 
ústřední tmavá část při vzniku pseudomorfos mnohem rychleji rozrušení 
než kompaktní andalusit světlých partií obvodních. Někde jsou duté 
skoro všecky jehličky chiastolithové, jinde jen málokterá. 
Všechny chiastolithy z obou rožmitálských nalezišt jsou pseudomorfosy t 
v nichž'původní hmota andalusitová jest úplně nahrazena agregátem šupinek 
muskovitových. Že vůbec chiastolithy mnohem častěji jsou pseudomorfosy 
než Zachovalé krystaly andalusitu, věděl již ve čtyřicátých letech minulého 
století J. R. Biu m, 19 ) pokládaje toliko hmotu pseudomorfující za mastek 
a tuček, ne za šupinatý neb celistvý muskovit. Blum výslovně praví, 
že „přeměny tyto jsou tak hojné, že jen zřídka se naleznou chiastolithy 
zcela normální," a podobně i řada pozdějších autorů popisuje tyto pře- 
lS ) Pohlig, Die Schieferfragmente im Siebengebirger Trachyt von der 
Perlenhardt bei Bonn, Tscherm. Min.-petrogr. Mitt. 1881 (III.), 336—363, spec. 
str. 349. 
1# ) Biu m, Nachtrag zu den Pseudomorphosen des Mineralreiches, Stuttgart, 
1847, str. 64 a 70. 
XLIII. 
