měny. Jest tedy úplně zbytečný Katzerův*) název pseudochiastolithů 
resp. břidlice pseudochiasíolitkické pro analogní pseudomorfosu a horninu 
a okolí říčanského, a jest tím méně odůvodněn, že právě tento výskyt 
(u Světie) poskytl též chiastolithů se zachovanou růžovou hmotou anda- 
lusitovon (doklad jsem uložil v*mineralogické sbírce Musea království 
Českého). 
Hmota, z níž se skládají chiastolithové pseudomorfosy v břidlici 
z Červeného vrchu, jest na rozdíl od jiných výskytů nikoli celistvá, nýbrž 
pod lupou vždy, často i makroskopicky jemně šupinkatá; z ploch břidlice, 
hustě posetých chiastolithovými jehličkami, třpytí se na všech stranách 
lesklé body. Že jemně šupinkatý nerost, z něhož pseudomorfosy jsou 
složeny, jest slída draselnatá a ne mastek, přesvědčil jsem se reakcí na 
hliník se solucí kobaltovou a na draslík methodou Bořického, jež 
poskytla isotropních krystalků křemíkofluoridu draselnatého. Rovněž se 
skládá z muskovitu hmota chiastolithů okolí říčanského. 
Jinak možno pozorovali makroskopicky v chiastolithických břichách 
jen tu a tam zrnko pyritu, povlaky jeho zvětralin a něco šupinek slídových. 
Chiastolithické břidlice od Bukové jsou poněkud tvrdší, stejně jako 
předešlé většinou nepříliš dobře vrstevnaté, s četnými žilkami křemennými, 
jež jdou po vrstvách i na přič; místy jest vtroušen dosti hojně pyrit 
v drobounkých krychličkách, zrnkách i v tenkých vrstvičkách. Některé 
kusy od Bukové obsahují rovněž tak hojné bílé jehličky ve slídu pře¬ 
měněného chiastolithů jako břidlice z Červeného vrchu; většinou však 
tyto, obsahujíce značně více černého pigmentu, méně zřetelně se od¬ 
rážejí od základní hmoty. Také zde jsou chiastolithy brzo uloženy délkou 
v rovině vrstvy, brzo šikmo prostupují. Jsou roztroušeny jednotlivě, vý¬ 
jimkou zastižen na ploše trhliny šikmé k vrstvám též hvězdicovitý shluk 
jehliček z části rozvětvených. Vedle chiastolithů i cordierit, rovněž úplně 
přeměněný v jemně Šupinkatou slídu, bývá patrný na vrstevníeh plochách; 
průřezy jeho podélné liší se od chiastolithů kratším i širším tvarem, příčné 
obrysem bud allotriomorfním nebo zhruba zaobleně šestibokým, obojí 
pak černým pigmentem daleko hojnějším a stejnoměrně po celém krystalu 
roztroušeným. 
Mikroskopická povaha břidlic chiastolithických. 
Na výbrusech z chiastolithických břidlic pozorujéme oba význačné 
minerály kontaktní, chiastolith a cordierit resp. slídové pseudomorfosy 
po nich, vloženy v základní hmotu jemnozranou, která tak jest proniknuta 
tuhou, že místy jest úplně nezpůsobilá ke zkoumání mikroskopickému. 
Kde tuhy jest méně, jeví se základní hmota strnována jemnozrnně allotrio- 
morficky a složena ze zrnek křemene, čirých a jen vtroušenou tuhou místy 
,J ) Katzer, L c. (8) str. 397—8. 
XLTO 
