14 
Tyto výsledky — až na jedinou nedůležitou výjimku — vesměs leží 
v mezích složení j ílovitých 'břidlic, srovnáváme-li je s analysami většího 
počtu těchto; na pr. šestnáct analys jílovitýeh břidlic, uvedených v Rosen- 
buschových „Elemente der Gesteinslehre", 30 ) kolísá pro jednotlivé sou¬ 
části v mezích : 
SiO a . 53—68% 
Ti0 2 . 0—0*5 
A1 2 0 3 .... 9—25*5 
Fe 2 0 2 ...1*8—18*3 
FeO .....0*5— 7*8 
MnO. 0—2 
MgO.0*8—5*8 
CaO... sledy— 1*5 
Na 2 O.... 0*4— 2*6 
K 2 0.0*4— 4*6 
Ztráta žíháním do ..... 5-3 
Pouze kysličník titariičitý jest přítomen v neobvykle vysokém 
podílu 1*11%, zajisté v podobě rutilu místně nahromaděného, ale jako 
vedlejší součástka nerozhoduje o chemickém rázu horniny. Mezi jílovitými 
břidlicemi jest označiti horninu z Voltuše jako typ bohatý kysličníkem 
hlinitým a zvláště draselnatým, chudý kysličníkem vápenatým a oběma 
kysličníky železa. 
Bylo-li chemické složení matečné horniny břidlic chiastolithických, 
jak nanejvýš pravděpodobno, blízké složení jílovité břidlice z Voltuše, 
pak rozdíl mezi původní horninou a produktem přeměny se jeví jakožto 
značné zvýšení Si0 2 a K 2 0 při nevelikých změnách v relativních množstvích 
součástek ostatních. Import kysličníku draselnatého do horniny stal se 
zajisté až v hotové hornině, při větrání způsobeném svrchními prosaku¬ 
jícími vodami, neboť mikroskop ukazuje pseudomorfosy muskovitu po 
andalusitu (a cordieritu), jakožto produkty větrání. Pak nutno ovšem 
mysliti na sousední žulu jakožto pramen kysličníku draselnatého, jejž 
braly svrchní vody z větrajících jejích živců. Valná část přírůstku kyseliny 
křemičité má týž původ, jak ukazuje srovnání chemického složení nerostu 
původního a pseudomorfosujícího: 
Andalusií 
AlgSiOg 
Si0 2 36*8 
A1 2 0 3 63*2 
Kfi - 
H*0 - 
») I. vydáni (1898) str. 425. 
Muško vit 
HjjKAlePO^ 
45*2 
38*5 
11*8 
4*5. 
XLIII. 
