malých kapacit elektrometrů dává výsledky dostatečně přesné a spo 
lehlivé. 
Ježto však užití Harmsovy methody naráží při některých typech 
elektrometrů na značné obtíže, chci v dalším popsati novou methodu, 
jež vedle toho proti methodě Harmsově skýtá některé další výhody: 
U Harmsovy methody totiž nejprve se nabije kondensátor spojený s elektro¬ 
metrem, pak se elektrometr oddělí, vybije a konečně opět spojí s kon¬ 
densátorem; při tom se vždy odečítá poloha lístku. U elektrometrů, kde 
pozorování lze prováděti pouze v úzkém oboru poloh lístku (na př. 
u Schmidtova elektrometru pro určování radioaktivity pramenů, kde 
pozorování děje se mikroskopem) stává se někdy, že po opětném spojem 
elektrometru s kondensátorem nelze již polohu lístku pozorovati; pak 
Harmsovy methody vůbec nelze užiti. — Při Harmsově methodě musí 
býti značná část škály graduována ve Voltech, od přesnosti graduace 
závisí přesnost výsledku. — Konečně neudává tato methoda kapacitu 
pro určitou polohu lístku, nýbrž pouze jakousi střední hodnotu kapacity. 
Naproti tomu lze nové methody užiti vždy, at jest obor pozorování 
přístupných poloh lístku sebe menší; stačí, když pro některé (libovolné) 
body škály (aspoň pro jeden) jest udáno napětí ve Voltech. Konečně lze 
tuto methodu upraviti na jistý druh methody nullové, což nese s sebou 
další výhodu, že měření stanou se ještě přesnější, vedle toho děje se v tom 
případě měření kapacity pro určitou polohu lístku, což hlavně tehdy 
padá na váhu, když kapacita značně se mění s výchylkou. Při tom jest 
tato methoda stejně jednoduchá jako Harmsova, vedle toho však přesnější. 
Krátký popis methody potvrdí správnost předchozích tvrzení. 
Na 2. obrázku jest schematicky znázorněno uspořádám, jehož se při měření 
užívá. Harmsův kondensátor K stojí na otáčivém stolku, takže jím lze 
kolem osy pohodlně otáčeti. Při tom jest při jedné poloze stolku válec I. 
kondensátoru vodivě spojen s elektrometrem E, při otočení asi o 120° 
XLIV. 
