61 
okršku z jednoho anebo několika málo stromů pochází, s jichž korun listí to přímo 
do vody opadalo, neboť zároveň s listy nacházíme často ještě také plody a sice 
nezřídka i na celých listnatých větvích přisedlé, ano i se zbytky květními pohro¬ 
madě. S větev ami koniřer byly zároveň také na tomtéž místě pohřbeny jich plodní 
šišky. Dále jest třeba také připomenouti, že mnohá stanoviska, třeba blízko sebe 
ležící a třeba téhož horizontu a s týmž druhem hlinitých lupků, mají mimo několik 
stejných druhů často také i druhy zcela rozdílné, docela jiným třídám patřící. 
Přímo nápadným jest v tom ohledu rozdíl mezi květenou prvního a po¬ 
sledního lomu u Vyšerovie. Ačkoliv hlinité lupky obou ve stejné jsou výši 
a stejné povahy, přece shledáváme v lomu prvním docela jinou floru, než v lomu 
posledním. V prvém převládají samé j eh 1 i č n a t é, kdežto listy dvoudéložných 
jen spoře jsou tu přimíšeny. Y posledním lomu oproti tomu jsou dvou- 
děložné, a sice s druhy Aralií, Crednerií a Magnolií mimo jiné ještě 
dikotyly hlavně zastoupeny, a naopak zase jen sporé zbytky konifer k nale¬ 
zení; a oba ty lomy jsou od sebe vzdáleny sotva 10 minut cesty. Podobné poměry 
jsou u Lidic (srovn. Velenovský v uvedené práci, str. 41, 42.) 
Tento úkaz není možno vysvétliti si jinak než tím, že fossilní zbytky v je¬ 
dnotlivých hnízdech hlinitých lupků představují v pravém slova smyslu jen 
zbytky květen lokálních, jelikož podávají pouze pozůstatky těch stromů 
a křovin, které na tomže místě rostly. Toho důkazem jest také okolnost, že hli¬ 
nité lupky netvoří vlastně nikde celistvou, souvislou, větší vrstvu, nýbrž zjevují 
se nám vždy jen v podobě více nebo méně ojedinělých anebo jen tu a tam vlnovitě 
souvisících a v pískovce uzavřených hnizd, která často, sotva dosáhla jen několik 
metrů délky a šířky, hned zase v pískovci mizejí a často s nimi i některý určitý 
druh rostlinný, jejž není možno opět tak brzy nalézti, nebot jest nad míru za¬ 
jímavým zjevem, že jednotlivá hnízda často svou zvláštní květenou se 
honosí. U Vyšerovie na př. nalezena byla nádherná Aralia furcata ve slíd- 
natém hnízdě prvního lomu, a v jiných hnízdech lomů vyšerovických nebylo 
po ní od té doby vůbec ani stopy. Y jednom takovém hnízdě, v nej vyšších vrstvách 
pískovců uloženém, bylo také výhradné sídlo pěkných větévek Ceratostrobus 
echinatus vedle nesčetných lastur sladkovodních (Unio). Ze se rostliny 
v těchto hnízdech lupků hlinitých za nejklidnějších poměrů z nejbližšího okolí usa¬ 
zovaly, vidíme i z toho, že postupně od dola nahoru objevují se jiné nebo pře- 
vládně jiné druhy rostlinné dle toho, jak se vegetace během času na témže místě 
měnila. Skoro všude nalézáme nejspodněji veliké množství listů myrto vitých, 
jmenovitě blahovičníků (Eucaly ptus), jež potom, jako na př. u Vyšerovie, 
pozvolna ustupují druhům z rodu Credneria, Aralia atd. 
Velenovský páčí podle toho dobu, ve které se jednotlivá hnízda lupků 
mocnosti asi 1 metru mohla utvořiti, na několik málo tisíců let, připomínaje 
právem, že základní flora všude zůstává stejnou; jenom některé z druhů 
nápadně se vystřídávají, tu a tam nabývajíce vrchu, potom na tomže místě se vy¬ 
trácejíce, aby teprve na docela jiném nalezišti pořídku opět se ukázaly. 
Ze všeho toho tedy vyplývá, že hnízda hlinitých lupků jsou ba- 
henní usazeniny bývalých sladkovodních jezírek a vodních tůní 
uprostřed pralesů peruckých. Mohla to býti ovšem také slepá ramena 
