124 
Dryandra cretacea Vel. 
( Velen. Flora II. str. 1. tab. I. obr. 1 — 5. — tamtéž IV. díl Nachti»áge str. 12. — Vesmír 
XII. roč. str. 149. obr. 1. srovn. Heerův Refer. v Bot. Centbt. 1883. sv. 14. str. 175. 
Engelhardt: Ueber bohm. Kreidepfl. str. 103—105. 
Krasser : Kreidefl. von Kunstadt, str. 130. tab. III. obr. 1. — Dryandrophyllum cretaceum 
Velen. Květena, str. 50, 53.) Obr. 87. 
Listy dlouhé, čárkovité, lvřapíku pozvolnu zúžené, 
na předu krátce zašpičatěné, peřenoklané. Laloky vět¬ 
šinou střídavé, tříkranné, ostře zašpičatěné, bud jedno- 
v 
duché anebo rozeklané anebo dvojzubé. Rapík 1 j 2 — 1 cm 
dlouhý, ne silný, dlouhými štětinovitými chlupy porostlý. 
Hlavní nerv v celé své délce stejnoměrně silný, ve 
špici ztenčený. Do jednotlivých laloků vbíhají vždy dva 
silnější nervy druhořadé, z nichž hoření do zubu hořej¬ 
šího, dolení do menšího zubu dolejšího zapadá, kde 
končí anebo při kraji zubu se ztrácí. Zilnatina jest 
zřídka vyniklá; silnější její žilky stojí kolmo na nervech 
druhořadých. (Podle Velenovského.) 
Velenovský rozpoznal v této rostlině, po pečlivém 
studiu a srovnání jejím srody Dryandra, Comptonia, 
Myrica ano i Aralia, druh souhlasný s nyní žijícím 
druhem Dryandra fo rm o sa R. Br. a fossilním druhem 
D. Brongniarti Ett., tak že ji musíme jen ku P ro¬ 
tě aceím zařaditi, co Velenovský 1. c. IV. díl. str. 12. 
ještě jednou zvlášť podotýká. Považuje ji za zvlášt 
význačnou ;Proteaceu pro útvar křídový. Dryandra 
cretacea patří ku typu, jenž se z období křídového 
až do nynější doby ve formě nyní žijícího druhu 
Dryandra formosa zachoval. 
Naleziště: Chuchle. Bílý, žlutavý a šedavý 
plastický jíl. Hojně. Mělník. Perucký lupek hlinitý. 
Dobře zachovaný zlomek listový. Lidice. Malý zlomek 
listový. Hloubětín. Perucký lupek hlinitý, zřídka. 
Obr. 87. Dryandra cretacea 
Vel. Chuchle. List. ž / 3 přiroz. 
velikosti. Podle Velen o v- 
ského. 
Dryandra cretacea Vel. var. paucinervis Engelh., kterou Engel¬ 
hardt 1. c. str. 104. na základě jednoho dobře zachovaného kusu listového stanovil, 
liší se tím, že v každém laloku má pouze jediný nerv postranní. 
Naleziště: Chuchle. 
Aristolochia tecomaecarpa Bayer; 
(Bayer: Ein. neue Pfl. der Perucer Kreidescb. in Bóhmen. str. 29—33. obr. 10, 10a. tab. I. obr. 
7, 8.) Obr. 88. 
Plod zdánlivě luskovitý, trochu prohnutý, tupě zašpičatěný, L3 až L5 cm 
dlouhý, v dosti tlustou, 2—3 mm širokou, 1—1 - 5 cm dlouhou stopku krátce zúžený, 
