4° 
RUTGER SERNANDER 
över Råshults-byggnaderna, och att vi kanske snart ha att motse resul¬ 
tatet av hans ingående och viktiga undersökningar. Men bestämt måste 
betonas hur brådskande det är att en maktbefogen och handlingsdug- 
lig myndighet tar hand om skyddet av gården, så att intet som är 
linnéanskt får förfaras. Vi böra nämligen besinna, att Råshult ej längre 
är komministerboställe, utan att det sedan några år är bortarrenderat, 
och att man av arrendatorsfolket ej utan vidare har att vänta den pietet, 
som torde varit utmärkande för flertalet av Nils Linn^EI efterföljare. 
Nils Linn^EI kärlek till blomstervärlden och trädgårdskonsten är ju 
nogsamt känd för envar, som något studerat sonens liv. Han var liksom 
sin morbror och välgörare Sven TlLlANDER en för tiden synnerligen för¬ 
faren örtkännare och hans trädgårdsanläggningar något för den svenska 
allmogebygden så godt som enastående. Sin första trädgård anlade 
han genast, då han tillträdde sitt boställe som komminister, kring Råshults- 
gården, den andra och tydligen förnämare några år därefter vid Sten- 
brohults prästgård, sedan han hit inflyttat söm kyrkoherde i församlingen. 
Råshults trädgård känna vi genom den förtjusande skildring Carl Linnaei 
broder Samuel givit. 
Trädgården hade fadern »mehr för sielfva växternas skull än någon 
nytta deraf» och av växter odlade han »helst sådana som hade vacker 
blomma. Hans unga hustru, nygift, som ej förr sedt sådane (nej, knapt 
någon enda trädgård), tyckte om trädgårdens behagelighet». Och han 
hade »med egen hand gjort en upphöjning, såsom ett rundt bord, rundt 
omkring sängar, örter eller buskar, som skulle repraesentera gästerne, och 
blomster afbildade rätterne på bordet.» 
Vilka öden denna trädgård haft sedan familjen flyttade över till 
prästgården veta vi ej. Att den ej länge kunnat hållas i sin ursprung¬ 
liga prakt torde vara tydligt. Emellertid är det av intresse, att i den nyss 
citerade Aftonbladsartikeln från 1866 komminister Berg för korrespon¬ 
denten talade om en bestämd tradition angående NILS LlNN^EI botaniska 
trädgård, men med det sorgliga tillägget: »men häraf syntes nu ej något spår». 
Kanske dock att sådana finnas, och vilka kunna de i så fall vara? 
På WETTERLINGS teckning omslutas södra gårdens ost- och syd¬ 
sidor av en kringärdad täppa. Längst till vänster står ett träd, som väl 
närmast skall föreställa ett fruktträd. På kopparsticket synes som på 
originalteckningen mellan norra och södra gården 2 träd, vilka på den 
Schensonska fotografien fått sammanflyta till ett. Hur mycken tilltro vi 
äga rätt att giva dessa detaljer är svårt att säga. Liksom GrafströM 
pa sin samtidiga teckning av Plammarby för Egenhändiga anteckningar 
har påtagliga uteslutningar av förgrundens träd och har flyttat förstubro- 
kastanjen långt åt vänster för att få fram detaljer i byggnaden, har nog 
Wetter LING behandlat förgrund och staffage mer eller mindre godtyckligt. 
