5° 
RUTGER SERNANDER 
ungefär samma skick som under vår naturhistoriska forsknings klassi¬ 
ska tid. 
Först i ordningen bland sina Herbationes sätter Linné »Herbatio 
Gottsundensis». Han beskriver hur för hans ungdomsskara, då den kom 
vandrande norrifrån genom Hågaåns dalgång med dess »montes editi nemo- 
rosaque praecipititia difficillimeque pervia», nedom Gottsunda öppnade sig ett 
Florse Eden; och än i dag göra sig dessa nejder förtjänta av Linnés hän¬ 
förda namn. Visserligen är det ett Floras paradis som möter i hela den 
uppsvenska vårens idylliska skönhet, då man framemot »prsedium Vård- 
sättra» med ens får se Mälarens nordligaste fjärd breda ut sin spegel, kran¬ 
sad av lövängar och lundbackar, fulla av sippor och med bräm av slånens 
vita blomprakt. Lyckligtvis är Vårdsätra ett akademiehemman, och uni- 
versitetsmyndigheterna ha på det välvilligaste upptagit mina förslag om 
skydd för de vackraste och de för landskapsbildens bevarande mest öm¬ 
tåliga punkterna. Och ej nog härmed; de ha även låtit avsätta och om¬ 
gärda ett stort område, en den allra härligaste lund, till en fridlyst natur¬ 
park (SERNANDER, Uppsala Universitets naturpark) fig. 5. 
Liksom av Stenbrohultsväxterna bör Linné-museet från originalloka¬ 
lerna skaffa sig en kollektion av de senfödda ättlingarna till de växtarter, 
som demonstrerades och insamlades på Herbationes. 
Säkerligen finnas i anteckningar från de Lectiones som höllos på 
Hammarby notiser om växtvärlden här rundt omkring, vilka böra tagas 
som utgångspunkt för liknande insamlingar. 
Resorna. 
Det kan knappast sägas att de linnéanska resornas underbara litte¬ 
rära skatt är tillgänglig för den stora allmänheten. Originalupplagorna 
gå till svindlande priser, de få äldre omtrycken finnas ej mer i bokhan¬ 
deln, och det nyss utkomna mönstergilla omtrycket av Skåneresan är 
för dyrbart. 
Men även de, som äro nog lyckliga att äga editioner av resorna, 
kunna ej njuta av deras innehåll som sig borde. Den vidlyftiga, över 
alla möjliga områden sig sträckande vetenskapliga eller populär-veten¬ 
skapliga apparaten, de många latinska uttrycken samt de ålderdomliga 
förhållanden, med vilka skildringarna röra sig, göra sakkunniga kommen- 
tarier synnerligen välbehövliga. Endast Iter lapponicum — tyvärr tryckt 
i en liten upplaga och därför nu svår och dyr att erhålla — kan, tack 
vare professor Tn. M. Fries, sägas äga en sådan kommentar. Livligt 
är att hoppas, att billiga, korrekta och med goda kommentarier utrustade 
upplagor av resorna utsändas till den svenska och varför ej hela den 
nordiska allmänhetens tjänst. 
