54 
RUTGER SERXAXDER 
Här licrger ett stort och obrutet arbetsfält för Linné-forskningen. 
Till en början må påpekas att ännu icke en enda av Linnés resor 
är karterad, ens utlagd till sitt allmänna förlopp. Man tycker t. ex. 
att en folkskollärare i en socken, som passerats och undersökts av Linné, 
borde för sin egen och sin skolas uppbyggelse ha ett lätt tillgängligt 
dokument i en rese-upplaga; där, liksom kommentaren meddelade vad 
som undersökts och vad detta har att betyda, en karta angav vilka de¬ 
lar av trakten som genomkorsats. 
Våra resande amatörfotografer kunde göra såväl Linné-forskningen 
som kännedomen om landets topografiska och växtgeografiska utveckling 
en god tjänst genom att frän resans knutpunkter insamla ett jämförande 
fotografimaterial, taget på samma tider och under så vidt möjligt samma 
yttre förhållanden som de motsvarande linnéanska. Här bifogas som en 
liten illustration till vad jag åsyftar en modern foto från Skuluberget i 
Ångermanland, taget just såsom Linné på sin ridt vårvintern 1732 såg 
skogen häromkring liter lapponicum, p. 25): »Då jag kom här om uti 
skogen 1 4 längt, såg jag halfwa marken wara öfwertäkt af 1 qvarters 
hög snö. Jag saknade nu de behagelige wärblomster, som på en dag sen- 
sim begynt taga af, biörken hade här intet utslagit sitt löf, som i går, 
hvar med hon pryder skogarne; här sågs emällan snöen eij annat än 
plants hyemales, Erica och Vaccinia. Orsaken till denna snöen war de 
grufweliga höga bärg, som låg omkring, och skogen, som täkte öfwer, 
ty bärgen förhindrade dett behageliga västan vädret och liuma sunnan 
vädret att här fä spela. Skogen, stor, tog det liuma rägnet» (fig. 6). 
Alla Linnés naturbeskrivningar jämföras pä det noggrannaste med 
de nuvarande förhållandena. För att fatta mig kort skall jag endast med 
ett par av mig undersökta fall från Skåne-resan exemplifiera vad jag här¬ 
vidlag åsyftar. 
\ id Stenshuvud växer en vidsträckt och ur växtgeografisk synpunkt 
märklig hasselskog, som ådrog sig mycken uppmärksamhet vid Svensk 
Botanisk Förenings exkursion hit i juni 1919. »Denna hasselskog, såväl 
den lagt liggande tätare som den övre glesare, med sina stora hagtornar 
pä starkt betad mark anmärktes redan av Linné (Skånska resan, sid. 
I2 8 129!. Då han den 31 maj (gamla stilen) 1749 färdades över Stens¬ 
huvud, passerade han på dess sluttningar »genom en låg och widlöftig 
hasselskog". An i dag »ligger berget för fäfot», och »Hagtorn växte 
ganska mycken och stor emellan sjelfva spetsarna af berget»». SERNAN- 
DER i Sv. Bot. Tidskr. 1920, p. 113. En monografi över denna hassel¬ 
skog vore önskvärd. 
I den moderna analytiska växtgeografien rör man sig i en viss ut¬ 
sträckning med zonationer och vegetationsprofiler. Det kan då ha sin be¬ 
tydelse att även Linné arbetade med sådana. I Skånska resan meddelar 
