8 
GUSTAF DRAKE 
thett hielper wisst.» Ol. MARTINI. »Biörngalla stött till pulfver och 
blandat i Coffe gifves hästen, som är det kraftigaste medel att dämpa 
denna plågan.» 1 HASSELQUIST, Iter. pal. Björngalla ingick i det be¬ 
römda björnbrännvinet, som ännu i början av 1800-talet användes mot 
många sjukdomar, särskilt epilepsi. L. Mat. med. Anorexia, Epilepsia. 
Urina humana, människourin. »För Rosen. Tagh thett första 
watn tu kastar ifrån tigh om morgonen, kasta thett bort, thett andra skal 
tu dricka så tijdh thett ifrån tigh kommer, ther efifter må tu sofwa om 
tigh lyster, thett hielper. Probatum est. — För Gulasoth. Tagh åker- 
mynta och siudh henne medh thitt egett watn, och drick ther af 3 da¬ 
gar fastandes, thett hielper.» Ol. Martini. I ett av Finné användt re¬ 
cept, varpå han satte stort värde, mot gangren, kallbrand och skörbjuggs- 
sår ingick urin som beståndsdel. 2 
Stercora, exkrementer, träck. Voro sedan uråldriga tider be¬ 
römda läkemedel, användes för de mest olikartade, både inre och yttre, 
sjukdomar, hämtades från våra husdjur samt överhuvud taget från alla kända 
djur; även människans blevo använda under det förskönade namnet »gyl¬ 
lene plåster». Paullini, livmedicus hos biskopen av Mimster, utgav 1646 
en bok om 268 sidor, »Heilsame Dreck-Apotheke», som uteslutande 
avhandlar dessa »stercora medicata». Förtroendet för desamma bibe¬ 
höll sig ända till slutet av 1700-talet. I DARELII Socken-Apothek, 
utgiven 1760 under Collegii Medici överseende, finnas upptagna 
gåsträck, hundskarn och råttskarn. Gåsens bidrag skulle insamlas och 
beredas på följande sätt: »Man kör in gjäss, som blifwit födde ute af 
det gröna, på ett rent golf om aftonen, och om morgonen samlar dess 
träck, prässar densamma genom tät linneduk till en saft». Det var bra 
för gulsot i form av: »Gulsotwin. Tag gåseträck en thekopp och slå 
derpå et halft stop win och et stop watten, blanda och låt den gulsigtige 
dricka deraf, halft qwarter i sender, tre gånger om dagen.» Råttskarn 
skulle intagas 5 ä 6 st. mot frossa, samt användes även i form av klistir 
mot springmaskar. Finné upptager i sin Materia medica stercora av 
hund, mus, oxe, får, påfågel, gås, duva och svin. Om den sistnämnda 
meddelar han i sina föreläsningar över djurriket. »Saften af dess träck 
Stercus suile dämpar blodrinningar som näsblod: detsamma intaget i 
dysertenie hjälper säkert. — Mot stäkra hos hästar: Färsk swinträck re- 
commenderas och som ej ser olikt ut, ty man ser, att han dödar kräftor, 
om de köras öfwer en sådan.» 
Stercora Columbae, duvträck. »För Röda blemor i Ansichtett. 
1 Kolik. 
2 Lapparne använda ännu egen urin, som drickes för ondt i halsen. Se: Turi, Muit- 
talus Samid Birra, Stockholm 1917. 
