6 
GUSTAF DRAKE 
Axungia, ister, fett. Som läkemedel har ister användts sedan 
uråldriga tider. De flesta kända djur fingo släppa till detsamma. Vissa 
slag torde varit svårt att anskaffa, t. ex. »myggfett». Kontrollen, att 
det rätta slaget expedierades, torde varit omöjlig att upprätthålla. Det var 
dock synnerligen viktigt, att det ena ej fick substituera det andra, ty 
varje slag ansågs besitta sin särskilda egenskap. Ännu i våra dagar efter¬ 
frågas på apoteken av allmogen olika isterslag, såsom ormister, vargister, 
rävister, björnister m. fl., och det är synnerligen svårt att övertyga kö¬ 
paren, att svinister är lika användbart. 
Axungia humana, människofett. Ansågs vara ett ypperligt 
medel mot rheumatism. 1 
Axungia Ursi, björnister. Ansågs äga en stor kraft och använ¬ 
des vid benbrott och andra svåra skador. »Björnfett brukadt i twål säges 
göra hwitt skägg.» L. 
Axungia Cati sylvestris, vildkattister. L. Mat. med. Rheuma- 
tismus, Variolse, Panaritium. 
Axungia Canis, hundister. Användes speciellt mot bröstlidande. 
L. Mat. med. Tussis, Phthisis. 
Axungia Lupi, vargister. Användes särskilt mot ögats och örats 
sjukdomar. L. Mat. med. Atrophia? 
Axungia Vulpis, rävister. Liksom vargister. 
Axungia Taxi, grävlingister. 
Axungia Leporis, harister. 
Axungia Cuniculi, kaninister. 
Axungia Porci, svinister. Kvarstår i nutida farmakopé under 
namn av Adeps suillus. 
Axungia Apri, vildsvinister. 
Axungia Anseris, gåsis t er. »Huru then salvan göras skall som 
man kan bruka till förlammadhe lemmar(l) Tagh Swijnaijster, Gåsaijster, 
Biörneijster, Räffijster, Bocketalg, af huario 3 lodh, och märgen af Heste- 
been eller Nöthbeen 2 lodh ...» Ol. Martini. 
Axungia Anatis, ankister. 
Axungia Gallinae, hön sister. 
Axungia Caponis, kapunister. 
Axungia Serpentis, ormister. »Ormfett fås, då man tager en 
orm, skär den mitt itu, samt hänger honom i solbadd eller spisvarma 
med glas under. Det hjälper röda och fläckiga ögon.» DARELIUS. 
Axungia Viperae, huggormister. L. Mat. med. Ophtalmia. 
1 Människofett tillhandahöllos apoteken och allmänheten huvudsakligen av skarprät- 
tarna, vilka fordom i flera länder såsom Danmark, Norge, Tyskland, Frankrike o. s. v., ut¬ 
övade en omfattande praktik som läkare och isynnerhet kirurger. Även i Sverige torde så 
ha varit fallet, fastän mer i hemlighet på grund av den stora avsky och rädsla, bödelsyrket 
här ingav. Se: K. Carue, Boddel og Kirurg. Kobenhavn 1912. 
