74 
EINAR LÖNNBERG 
siken är ju t. ex. ofta tandlös. — »Jag vet blott en enda», fortsätter han, 
som ej har dem (tänderna) i munnen, utan i magen. * 1 Du skulle ha yttrat 
Dig vida bättre utmärkte Hr. Författare, om Du talat om den tandbä¬ 
rande tungan, ty en sådan finnes ej hos alla.» 
Till slut säger förf., att laxen är »e truttarum genere» (av laxöringar¬ 
nas släkte). Detta gillas ej heller av LlNNÉ, »Jag frågar Eder, säger 
han, om den är av laxöringarnas släkte, varför kallen I då ej Eder Salmo 
för Trntta, då det likvisst är en grundregel, att alla djur, som ha samma 
karaktärer, böra kännetecknas med samma genusbegrepp, vilket är första 
regeln i naturalhistorien», upprepar han ånyo. »Eller vad skulle man 
få för nytta av naturstudier, om man ej gåve akt på detta. Sålunda Edra 
egna ord döma Eder!» 
Förf. citerar sedan Scaliger och Marti alis och jämför Turdos ' 2 
(trastar) och Truttas. Den förvirring i nomenklaturen, mot vilken senare 
Artedi så kraftigt drog i härnad, tillät nämligen, att man då även kal¬ 
lade vissa fiskar Turdus , dock havsfiskar och helt andra än laxöringar. 
Dessa voro emellertid fläckiga och därför sammanställer förf. dem med 
laxöringar. Det hela är ganska oredigt och förf. talar om talrika arter i 
sötvatten, av vilka Salmo är störst, Sario därnäst och Salar den tredje 
»arten», ehuru alla i verkligheten äro ett och samma. Han tillägger se¬ 
dan ur egen fatabur, att alla utmärka sig genom sin fettfena, pinnula 
parva adiposa nullis mstructa radiis. Detta är visserligen orätt, men på 
grund av detta felslut hänför förf. också »Nors, Sloom, Siik» och andra 
till » Tur dorum nobilitatem », till det förnämliga släktet Tur dus. LlNNÉ 
opponerar emellertid ej emot denna förvirrade framställning, utan blott 
mot påståendet, att fettfenan skulle sakna strålar. Detta är grundfalskt 
säger han, tvärtom finnas särdeles många dylika, men de äro så inhöljda 
i fett, att de ej kunna påvisas utan hjälp av anatomens kniv, och han 
uppgiver sig själv med egna ögon sett detta. 
Albula = siklöjan vill LlNNÉ ej föra till laxsläktet, då den saknar 
tänder på tungan. Eperlanus, norsen, påvisade han med åberopande av 
Ray och WlLLOUHBY äga ett så avvikande antal strålar i de olika fe¬ 
norna, att han ej ville föra den till laxsläktet, Salmo. Senare gjorde han 
det visserligen själv, men med antagandet av undergruppen Coregonus 
för den förra och Osmerus för den senare. Båda dessa enheter hade 
han hämtat från Artedi, som riktigt uppställt dem som släkten. 
Vad förf. säger om sina erfarenheter, som han inhämtat genom dis¬ 
sektion av en lax från Älvkarleby, och om laxens vandring och lek är 
Det är möjligt, att LlNNÉ här avsåg karpfiskarna, som ha tandlös mun, men tänder 
i bakre delen av svalget. 
Han nämner även att trast heter xuyj.cc på grekiska, vilket han jämför med kyckling! 
Ett godt exempel på den tidens etymologi. 
