73 
EINAR LÖNNBERG 
ämnen med ogynnsam smak, det är nödvändigt. Därför känna utslagen 
köld och aromatiska ämnen och fly dylikt.» 
Detta hörde ej så mycket till disp.utationens egentliga ämne, men 
Linné ville väl dokumentera sig som en blivande medicus. Det var ju 
o 
också fråga om en disputation inom den medicinska fakulteten. A andra 
sidan måste det ju erkännas, att BONGES visserligen i och för sig ganska 
intressanta skildring av laxfisket med nät, not, pator och patagårdar (fin¬ 
narnas »karsina» 1 ) i Österbottens älvar hade ganska litet med medicin 
och läkekonst att göra. Linné befattar sig ej alls med detta, ej heller 
med beskrivningen av, huru laxen saltas och packas i tunnor. Förf. om¬ 
talar bl. a. också, att lax, som legat i salt eller i lake ett dygn, upp¬ 
hängdes och röktes i kåta under en hel månad, samt ävenledes att inkokt 
lax i smärre träkärl skickades ända till Stockholm. Emellertid ansåg han, 
att det skulle vara särdeles viktigt, om man kunde föra laxen levande i 
sumpar till Stockholm. Det hade för såvidt han visste aldrig försökts, 
men då årligen levande lcarp på dylikt sätt infördes till Stockholm från 
Preussen, vore det ju något att tänka på. Han erinrar om, att redan de 
gamle romare transporterade levande fisk, och laxen »vars bild Öster- 
o 
botten och Ångermanland föra i sina vapen» vore ej underlägsen ro¬ 
marnas Scarus. Linné, som dock senare visade sig ha så livligt intresse 
för ekonomiska frågor, inlät sig ej alls på denna del av dissertationen, 
utan slutade sin opposition med de ovan nämnda yttrandena om skabb, 
dess ursprung och botemedel. 
Han vände sig sedan till Preses och sade: »Då nu tiden för denna 
disputationsakt är utlupen, tvingas jag att avsluta detta för mig så yt¬ 
terst angenäma samtal. Men jag tackar Dig med djupaste vördnad högt- 
ärade och högtlärde Hr. Preses för den särskilda ynnerst, som Du vid 
detta tillfälle välvilligt visat mig, och jag framför ödmjukt min varmaste 
tacksamhet för Din höglärda undervisning. Må Gud bevara Dig till me¬ 
dicine kandidaternas nytta och må han göra Ditt sinnelag välvilligt mot 
mig i kommande tider. Alla Dina lärjungar ropa på en gång Professor 
Robergius etc.» 
Till respondenten yttrade han följande: »Till Dig utmärkte Hr. 
Förf. framför jag och hyser den största tacksamhet, emedan Du velat 
visa Din välvilja mot mig genom att lärt och skickligt besvara mina 
obetydliga anmärkningar. För övrigt önskar jag, att Gud må bistå Dig 
i Dina ärliga försök, så att de lända till hans ära.» (De härpå följande 
slutorden äro mestadels oläsliga, men synas antagligen innebära någon 
välönskan för förf:s föräldrar). 
hör det rätta och rättvisa bedömandet av Linnés här ovan i korthet 
re la terad e uppträdande som opponent bör framför allt ihågkommas, att 
1 Vilket förf. sammanställde med det latinska career, fängelse! 
