LINNÉ OCH ABRAHAM BÄCK 
AV 
ERIK MULLER 
AMLA SVARTMANGATAN I KUNGL. MEDICI- 
nalstyrelsens sessionssal, där märkliga män från äldre och nyare 
tid blicka ned på besökaren, representeras rokokotiden av en 
vacker medelålders man i blå sammetsrock, spetskrås och den 
karakteristiska i lockar uppstrukna piskperuken. Pannans vackra välvning 
talar om intelligens, ansiktets hela uttryck röjer ädel humanitet förenad 
med en viss vekhet, över hela gestalten vilar ett drag av personlig för¬ 
nämhet och harmoni. Det är arkiatern och preses i collegium medicum 
Abraham Bäck, som Linné nämner såsom »sin förtrognaste, mest älskade 
och högt värderade, käre Broder». I och för sig är det innerliga vän¬ 
skapsband, som förenade de båda männen, med sina känslostämningar 
och tankeutbyten väl värdt en studie. Men därjämte ägde mellan dem 
ett samarbete rum, som lämnat djupa spår i vår medicinska odling. Den 
linnéanska tiden är en sådan, då andarna vakna och det är en glädje 
att leva. Ett studium av Linné och Bäck upprullar den ena tavlan efter 
den andra över episoder i den svenska medicinska historien, som för 
länge sedan äro förgätna, men väl äro värda att framdragas ur glömskan. 
I Linnéforskningens grundverk, Th. Fries’ berömda biografi över 
vår störste naturforskare, har Bäcks förhållande till Linné utförligt bear¬ 
betats. Det allra viktigaste samarbetet dem emellan, som angår collegium 
medicums förhållande till Uppsala medicinska fakultet, collegium medicums 
strider med kirurgiska societeten och uppkomsten av svenska veterinär¬ 
väsendet, ävensom själva vänskapsförhållandet, har på det mest förträff¬ 
liga sätt framställts av Fries. Vidare har vår värderade kulturforskare 
Carl Forsstrand i sitt intressanta arbete »Linné i Stockholm» utförligt 
skildrat de stockholmsbesök, Linné avlade hos sin vän. Man kunde såle- 
