LINNÉ OCH ABRAHAM BÄCK 
83 
nämnda tidsperiod är icke tillräckligt uppklarat och borde göras till föremål 
för en grundlig utredning. Att en avog spänning mellan dem varit rådande, 
därom kan icke finnas det minsta tvivel. Detta framgår nämligen av den 
utförliga relation, som Fries lämnat över Wallerius’ disputation över av¬ 
handlingen Decades binae Thesium Medicarum, som är ett angrepp på 
Linnés botaniska arbeten. Den ovannämnde Johan Gottschalk Wallerius var 
förgrundsfiguren i intrigerna mot Linnaeus. Efter studier i Uppsala bland 
annat under Nils Rosén hade han 1732 blivit medicine adjunkt i Lund och 
sökte sedan först professuren i Uppsala efter Rudbeck och därefter profes¬ 
suren efter Roberg. Wallerius blev omsider 1750 Chemiae Metallurgiae och 
Pharmaceutices Professor i Uppsala och synes hava vunnit anseende så¬ 
som framstående mineralog och agrikulturkemist. Sålunda talar Acrel i 
i sitt presidietal i Vetenskapsakademien 1793 om »trenne verkliga ljus i 
Medicinska, Natural- och Chemiska vetenskaperna vid Upsala academi», 
vilka skulle vara Rosén, Linné och Wallerius. Den ovannämnda dispu- 
tationen skedde under Roséns presidium och det sätt, varpå denne upp¬ 
trädde mot de opponenter, som försvarade Linnné, visar alldeles uppen¬ 
bart, att Rosén uppmuntrat Wallerius till detta angrepp mot Linnaeus. 
Man var uppenbarligen i Uppsala vid nämnda tidpunkt delade i 2 partier 
för och emot Linnaeus. Mot honom stodo Wallerius och Rosén. För 
honom verkade O. Celsius och teologen Beronius. Såsom sökande till 
professuren efter Roberg hade anmält sig Linnaeus, den ovannämnde 
Wallerius och Abraham Bäck. I medicinska fakultetens utlåtande, som 
avgavs den 30 mars 1741 av dess enda ordinarie medlem Nils Rosén, 
o 
upptager denne: Linnaeus, Wallerius och professor Spöring i Abo, ehuru 
den senare icke sökt tjänsten. Bäck, som varit hans egen lärjunge och om 
vilken han vid doktorspromotionen 1740 uttalat sig så fördelaktigt, ute¬ 
lämnas helt och hållet. Resultatet i konsistoriet blev det, att Linnaeus 
uppfördes i första, Spöring i andra och Wallerius i tredje rummet. 
Vid den därefter följande tillsättningen av adjunkt i medicinska fakul¬ 
teten visade Rosén ånyo sin avoghet mot Bäck. Linnaeus hade till denna, 
tjänst uppsatt i första rummet Bäck, i andra rummet Wallerius och i 
tredje rummet doktor Olof Kalmeter, under det att Rosén med uteslu¬ 
tande av Bäck uppförde 1) Wallerius, 2) O. Kalmeter och 3) med. licen- 
ciaten Strandberg. Förfarandet var så orättvist, att kanslern i skrivelse 
till konsistoriet giver Rosén en uttrycklig admonition, men anser sig dock 
skyldig att utnämna den sökande, som medicinska fakultetens båda pro¬ 
fessorer uppsatt å förslaget, nämligen W allerius. 
Det synes alltså, som om det för universitetslivet icke obekanta 
intrig- och kotteriväsendet givit upphov till Bäcks närmande till Linnaeus. 
Bäck har uppenbarligen att börja med tillhört Roséns skola, men seder¬ 
mera förts över till Linnaeus’ parti. »Så mycket de andre råda, så wille 
