8 4 
ERIK MULLER 
de hafva mig jemwel utaf jorden, för det jag eij hafwer giordt et med 
dem», skriver Bäck i det första brevet till Linnaeus. I sina följande från 
utlandet skrivna brev hälsar han särskilt, hjärtligt Beronius, den energiske 
opponenten mot Wallerius, och beder Linnaeus »förswara sig mot sina 
owänner». Linnaeus skriver 2 mars 1744 till Bäck i anledning av ansök¬ 
ningarna till professuren i medicin i Lund efter Döbelius och Bäcks 
under resan förvärvade stora anatomiska meriter: »Ingen anatomie har 
warit i Upsala sedan 1735; ty lifm. Rosén är aldeles ej mehr derföre, 
fast han har sielf anatomiska professionen. Man giör här wist folk gan¬ 
ska ont i magan, då man talar om Hr Uoctorens stora progresser där uti.» 
Att närmare söka analysera de bevekelsegrunder, som för Rosén varit 
bestämmande i fråga om behandlingen av Bäck, är naturligtvis icke nu¬ 
mera möjligt. Endast det bör framhållas, att 1741 promoverades Eberhard 
Rosén, en yngre broder till Nils, till medicine doktor i Uppsala. Han 
blev sedermera en framgångsrik konkurrent till Bäck på den akademiska 
banan. 
Ehuru det sålunda enligt min mening icke kan vara något tvivel 
om att Rosén å ena sidan, Linnseus och Bäck å den andra vid denna 
tidpunkt tillhörde kotterier, som bekämpade varandra, får man därav icke 
utan vidare draga den slutsatsen, att någon personlig fiendskap bestod 
emellan dem. Det är väl fastmera antagligt, att motsättningen hade sin 
grund i en olika uppskattning, om vad som var huvudsaken i den dåva¬ 
rande medicinen. Rosén har väl hyllat en företrädesvis anatomisk-fysio- 
logisk uppfattning av sjukdomarnas väsen, under det att Linnaeus i natur¬ 
kunnigheten framför allt i botaniken såg den medicinska vetenskapens grund¬ 
val. I de senare årens brevväxling till Bäck sänder Linné ofta hälsningar 
till arkiater Rosén. I Bäcks salong i Stockholm hängde bredvid varandra 
medaljonger över Linné, Rosén och Wallerius. 
Abraham Bäck misslyckades alltså i sin av Linnaeus understödda 
strävan att bli medicinsk adjunkt i Uppsala. För att fortsätta sina läroår 
begav han sig ut på en studieresa, som skulle bliva av den största bety¬ 
delse för hans vidare utveckling. I brev till Linnaeus från denna tid kunna 
vi följa honom och tämligen noga rekonstruera hans upplevelser. Hans 
väg gick först i början av 1742 över Leyden, där han studerade anatomi 
hos den berömde Albinus och botanik hos Linnaeus’ gamla gynnare van 
Royen. På hösten samma år är Bäck i England, där han uppsöker en 
mängd av Linnaeus’ vänner, Dillenius i Oxford, dr Miller, sir Hans Sloane, 
Collinsen och dr Martyn m. fl. i London, blir väl emottagen, men yttrar 
sig i breven hem ganska nedsättande om naturalhistoriens tillstånd i England 
vid denna tidpunkt. Det förnämsta utbytet av sin resa fann han i Paris, där 
han vistades trenne år till slutet av 1744. Här bedrev han anatomiska studier 
hos den framstående anatomen Winslow och botanik hos de två berömda 
