88 
ERIK MULLER 
nelse här af högtidel. celebrera d. 17 Augusti in memoriam optimi D. 
Bernh. Jussieu, och hwart åhr tractera på Hr Doctorens födelsedag.» 
Till fäderneslandet återkom Bäck i september 1745 och blev redan 
den 14 dec. 1745 utnämnd till assessor i collegium medicum efter den 
till Lund avflyttade Eberhard Rosén. Preses i Vetenskapsakademien under 
3:dje kvartalet av år 1746 nedlade han presidium den 11 oktober d. å. 
med ett tal »om nyttan, som tillflyter läkarekonsten av ett väl inrättat 
lasarett eller sjukhus i Stockholm». Titeln på detta föredrag är icke fullt 
uttömmande. Det innehåller i själva verket ett program för den medi¬ 
cinska vetenskapens mål och medel. Medicinen grundar sig på kunska¬ 
pen eller teorien och på erfarenheten. Till teorien hör att känna män¬ 
niskokroppens byggnad i dess friska tillstånd och huru beskaffad den är 
i det sjuka tillståndet. Därför skall medicinen grundas på anatomien. 
Denna har genom Vesalius, Harvey, Rudbeck, B. S. Albinus, den dåvarande 
tidens störste anatom, o. a. betydligt vidgats, men ännu återstår mycket 
att utforska. »Är icke hjärnan, livets säte och kroppens ädlaste del, än 
ett obekant land för oss, såsom den i lärdom och ålder högt komne 
professor Winslow i Paris en gång sade mig. Vete vi byggnaden och 
nyttan av de många underliga ting, som där förekomma av broar, valv, 
bågar, kamrar, pelare och trattar?» Genom liköppningar vid ett lasarett 
kan- läkaren därför öka sin kunskap angående orsaken till svåra och ovan¬ 
liga sjukdomar. Under sin vistelse i Paris hade talaren haft tillfälle att 
utföra talrika sektioner och redogör nu för åtskilliga iakttagelser från 
koppsjuka, »tarmsnärja» (volvulus), luxationer m. m. Således, det första 
skälet för ett hospitals inrättande är behovet att erhålla likmaterial för 
att jämföra förhållandena efter döden med tillståndet under livet eller för 
att utforska sjukdomarnas orsaker. Man märker, att Bäck under sin resa 
kommit att omfatta åskådningar, som sedan genom Morgagnis epokgö¬ 
rande arbete de sedibus et causis morborum (1761) skulle omgestalta 
medicinen. — Hospitalet är för medici och chirurgi den bästa skola att 
inhämta kunskaper om sjukdomarnas väsen. Hippocrates’ sjukdomslära 
bör ligga till grund för alla, som gynna läkarekonsten och önska dess 
uppkomst. »Vi vörda de regler, som han lämnat oss om hetsiga sjuk¬ 
domar, och på tvåtusende år som medicin har varat efter hans tid, så 
är likväl Hippocrates vår mästare uti kunskapen om bröstsjuka, som äro 
med heta.» »Den tillgång, som Hippocrates hade i sin tid till rön och 
observationer, kunde man beqvämligare hafva vid ett väl inrättadt Lazaret 
om någon förståndig antecknade dageligen den sjukas tillstånd ifrån bör¬ 
jan till slut, huru pulsen, tungan och urinen hafver sig, hvad ändringar 
infallit, hvad han brukat, och huru utgången varit.» Talaren uttrycker 
därför sin förundran, att ej något dylikt blivit i verket satt vid de många 
