9° 
ERIK MULLER 
så att ej något stannar i deras händer som de skola gå igenom. »Der 
bör vara en god Medicus. En snabb Chirurgus. En beskedelig hushål¬ 
lare. Enighet och samdrägtighet, samt de sjukas bästa, skall förknippa 
dem att gå till ett ändamål.» 
Uppenbarligen har Bäck i brev till Linnaeus avhandlat ämnet för 
sitt presidietal, ty den 19 sept. 1746 skriver denne: »Lycka till ett wac- 
kert tahl. Lätt se att Hr Assessoren ibland annat ej glömer att beskrifwa 
den nytta ett Nosocomium kan hafwa i det man där får anställa experi- 
encer med simplicibus och at utforska deras krafft.» Den 6 nov. 1746 
skriver han: »Tack för härligt Praesidio till allas wår heder. Jag läng¬ 
tar att få orationen tryckt.» 
Det program, som Bäck i sitt presidietal utvecklat, stannade icke 
på papperet. Dess särskilda punkter utfördes under de närmaste åren i 
rask följd. På Bäcks förslag ingick collegium medicum den 7 nov. 1747 
till Kungl. Maj:t med hemställan att befullmäktiga assessorn dr Abr. Bäck 
att vara Anatomise professor och att hålla föreläsningar och demonstra¬ 
tioner in theatro anatomico. Den 10 mars 1749 utfärdade även Kungl. 
Maj:t fullmakt för Abraham Bäck att vara anatomie professor i Stock¬ 
holm. Länge kvarstod han emellertid icke på denna oavlönade post. 
Redan samma år blev han utnämnd till kungl. livmedicus och avgick då 
från professuren. Det var konung Lredrik I:s krämpor han sålunda blev 
satt att behandla, och denna tjänst synes icke hava varit odelat angenäm. 
Odhelius yttrar härom: »At i högstsalig Konung Lredric den I:stas hof 
inträda på Läkarebanan, var äfven så mödosamt som hedrande, äfven så 
farligt som lönande; denne höge Herre, plågad af många krämpor, känd 
med många läkare, ömtålig och otålig, nådig och frikostig, kräfde och 
erhöll alt det Läkarebiträde som mennisko-kunskap och förmåga kunde 
åstadkomma.» Efter konungens död den 25 mars 1751 skriver Linnaeus 
till Bäck på sitt originella språk: »När Hans högtsal. Maij:t war öfwer- 
hopad af så många fatale krämpor, war det ingen under at Herrar Medici 
hörde olåt; men mer undran wärt war, at Herrarne så länge kunde lappa 
en så förfallen machina humana. Nu hoppas jag at M. K. B. får något 
mer råderum att äga sig sielf och gagna wettenskaperne. Är det ännu 
icke tid at tänka på en söt maka, äller hur länge will M. K. B. vara 
hård emot sig sielf och den som skall blifva Eder.» 
Enligt Hjelt 1 skall första initiativet till en sjukvårdsanstalt i Stock¬ 
holm utgått från stadsfysicus därstädes, assessor Nils Boy, som för övrigt 
var den amiralitetsläkare, vilken Linnaeus 1739 efterträdde. Boy hem¬ 
ställde nämligen vid 1734 års riksdag om inrättandet av ett offentligt 
sjukhus i huvudstaden, ett förslag, som emellertid avböjdes av såväl den 
1 Otto E. A. Hjelt, Svenska och Finska Medicinalverkets historia 1663—1812. 
Tredje delen. 
