92 
ERIK MULLER 
Linnseus sin vän till ära uppkallat en av Kalm funnen ört efter honom. 
Linnaeus’ brev under våren 1753 innehålla talrika råd till Bäck om de 
växter, som i trädgården böra odlas. »Hur går det med Horto Nosocomii», 
frågar han 3 / 4 1753. »Om hela trädgården är fyld med garfwarebark och 
sand, så önskade jag få byta med honom, ty det är bästa jorden», heter 
det I3 / 4 1753. »Cand. Bergius kommer så snart terminen slutas med hela 
sin last till hortum medicum.» Redan vid denna tiden omnämnes Erik Tuvén, 
en aktuarie i collegium medicum, i samband med trädgården. »Låt Hr 
Tuwén införa alla willa örter officinales och sätta på sina ställen», heter 
det l8 /5 1753. Genom förste bibliotekarie A. W. Grapes välvilja har jag 
blivit i tillfälle att meddela vidstående utkast till trädgård och växtbestånd, 
som tydligen uppgjorts av Bäck och varit underställd Linnés prövning. 
Den ovannämnde Tuvén synes hava varit den, som fått i uppdrag 
att vårda trädgården och där även anställa botaniska demonstrationer. 
Linnés lärjunge Rolander var även anställd såsom demonstrator, med blev, 
såsom Bäck uppgav, »rörd till sina sinnnen». Vid 1761 års riksdag in¬ 
rättades en profession i naturalhistoria och farmaci vid collegium. Till 
dess förste innehavare utnämndes den Z2 /12 1761 Linnés lärjunge Peter 
Johan Bergius och till demonstrator Erik Tuvén. De hade sitt verksam¬ 
hetsområde i lasarettets trädgård. Trädgårdens vidare öden äro utförligt 
skildrade av Hjelt. 1 I brist på medel och väl även till följd av sin olämp¬ 
liga beskaffenhet råkade den i förfall. I sin förut omnämnda självbiografi 
skriver Bäck, att han först anlagt lasarettsträdgården och därvid rönt stor 
frikostighet av Linné genom skänker av örter och växter från Uppsala 
akademiträdgård. Han fritager sig även från skulden, att trädgården blev 
indragen 1775, som han uppgiver af brist på medel att underhålla en 
sådan. Bäck synes även umgåtts med planer att på annat ställe anlägga 
en hortus medicus. I bouppteckningen efter hans 1768 avlidna hustru 
upptages i tillgångarna en trädgård vid Rörstrand, och Hjelt offentliggör 
ett till Stockholms magistrat ställt av Bäck författat memorial, där denna 
tanke bestämt formuleras. 
Av ännu större betydelse än anläggandet av den Kungl. Lazaretts- 
trädgården blev utförandet av en annan plan, som ingick i Bäcks arbets¬ 
program nämligen ordnandet av en klinisk tjänstgöring. Redan den 4 / 4 
1 753 » således icke långt efter lasarettets öppnande, utfärdades ett Kungl. 
brev med innehåll »att ingen till provincialmedicus, stads- eller regements- 
fältskär hädanefter antagas må, som icke åtminstone ett eller halft år 
tillförene varit uti Lazarettet och derstädes vant sig vid medicinska och 
chirurgiska operationer». Under dessa enkla bestämmelser döljer sig det 
viktigaste och största framsteg, som den medicinska undervisningen i 
1 Svenska och Finska medicinalverkets historia 1663—1813. Tredje delen. 
