9 6 
ERIK MULLER 
vid föreläsningarna skola liksom i skolorna studenterna uppräknas och de 
frånvarande antecknas, åhörarne skola examineras m. m. m. m. Profes¬ 
sorerna uttröttas genom det myckna undervisandet. »Lördag i consistorio 
hela förmiddagen, kanske om onsdagen i minori.» Härtill komma ränte- 
kammare-göromål och inspektioner av allehanda art. »Således blifwer 
mera swårt att mera få respirera, utan måste bogen vara spänd hela åhret. 
det som förut skedde med nöje. fruchtar jag framdeles lärer ske med 
mera twång. Blifwer en ohuga för Professoren, är han sedermera ej wärd 
en styfwer. genom hog och acmulation kunna Näktergalarne quittra sig 
till döds, si Plinio credas. En märr, som skall med dagelig stryk twingas 
att gå, wandslächtas oändeligen ifrån en flingande häst. Intet har man 
drifwit Boerhaven till den höjd han gick med stut äller plicht för hwar 
gång han absenterade sig, utan med dubbelt lön, för det han war flitig; 
sedan när han det fick, blef han flitigare, och fick tredubbel lön. har 
icke skedt lika med Haller i Göttingen?» Vetenskapsmännens arbeten 
uppmuntras nu icke mera, Linnés egna gärningar beaktas icke, hans fli¬ 
tiga arbeten, hans kärlek till ungdomen, såsom de torde göra. Den dju¬ 
paste pessimism fattar honom och han slutar sina betraktelser sålunda: 
»Hade jag ej familie, hade jag länge sedan resolverat mig at emottaga 
engelska tillbudet, ehuru litet jag älskar den nationen, men Oxford står 
mig än i dag öppet, patria ubicumque bene, sed natale dulce (fädernes¬ 
land kan man ha, hvarhelst man har det godt, men fädernebygden är 
ljuflig). 
Den vetenskapliga blomstringen i Sverige under frihetstiden börjar 
på 1730-talet, når sin höjdpunkt under 1740- och 1750-talen, för att på 
1770-talet avmattas och nästa decennium dö bort. Sammanställer man 
denna utvecklingsgång med Linnés ovannämda framställning, så synes 
mig denna vara värd beaktande. Den vetenskapliga kulturens utveckling 
beror på flera faktorer. Främst därav, att de särskilt utrustade begåv- 
ningarne födas. Men av stor betydelse är det även, huru dessa vårdas 
och om de få tillfälle att utveckla sig och icke förkvävas. Därför spela 
de yttre organisationsförhållandena en icke obetydlig roll även vid den 
andliga odlingens utveckling. Den av Linné diskuterade frågan, om uni¬ 
versitetslärarens kall skall vara i första hand av administrativ natur eller 
av vetenskaplig art, förelåg faktiskt och var diskutabel ända till dess den 
genom de nya universitetsstatuterna av 1856 definitivt löstes i sistnämnda 
riktning: universitetsprofessorn skall vara vetenskaplig forskare och lärare 
i vetenskapen. Hans administrativa uppgifter skötos härmed helt och 
hållet i bakgrunden. Men frågan kan otvivelaktigt åter bliva aktuell. Ty 
säkerligen finnas dolda krafter, som i uppgiften att utbilda statens tjänste¬ 
män se universitetens främsta ändamål och med likgiltighet betrakta den 
vetenskapliga verksamheten. För anhängarne av en dylik uppfattning 
