LINNÉ OCH ABRAHAM BÄCK 
107 
Polhem och Linné samt medaljonger över Rosén, Linné och Wallerius 
prydde väggarna i hans rum. Till karaktären givmild och god utövade 
han ett betydligt mecenatskap. Bland sina förtjänster såsom chef i colle¬ 
gium medicum nämner Bäck själv först, att detta ämbetsverk, som förut 
icke haft någon varaktig stad utan endast haft en liten hushyra av Kronan, 
nu fick ett rum i Kongshuset, där rikets övriga kollegier voro inrymda. 
Vida viktigare för hans karaktäristik är vad han sedan meddelar i sin 
självbiografi. »Ej förr än archiater Bäck blev Collegii preses hade till 
Collegii förvaltning en viss summa penningar av regeringen blivit över¬ 
lämnad till fria medikamenter för fattiga sjuka i Stockholms stad, vilken 
summa sedan i några ähr förnyades och derigenom hulpes ej allenast en 
myckenhet siuka utan Collegium fick jämväl tillfälle att göra försök med 
allehanda simplicier och att öfva nya ämnen i läkarekonstens utöfvning». 
Från 1750 utfärdades även särskilda kungörelser, enligt vilka kollegiets 
medlemmar hade kostnadsfria mottagningar för fattiga sjukas besörjande med 
goda råd. Den förnämsta karaktäristiken av Bäck finner man emellertid 
i Linnés brev. Här må endast citeras följande ( I3 / 3 1752): »Min bror är 
stor Medicus, berömmes rätteligen av mäste; Min Br. är av wåra den 
lärdaste, kiännes derföre ock av de fläste; Min bror har ansenlig inkomst 
och är en swåra rik man, som alla wetta; men när allt detta tiger, skall 
den wettenskapen, som nu av M. Br. hyllas, ropa och uptäcka för en 
werld, som ännu ligger diupt nedre under sin upgång, hvad M. Br. varit 
för en stor man. Fagon 1 var som M. Br. en namnkunnig Archiater, 
wördades och tillbads af många, om ej av alla Medicis på sin tid; nu 
weta få at nämna honom, men Botanici måste prisa honom, så länge 
blommor växa». 
Bäcks skriftställareverksamhet efter hans bosättning i Stockholm in¬ 
skränkte sig huvudsakligen till tal i vetenskapsakademien och till skildring 
av några rön av medicinsk eller naturvetenskaplig art i vetenskapsakade¬ 
miens handlingar. För kuriositetens skull kan meddelas, att han även för¬ 
sökte sig i den vittra genren, såsom framgår av ett av d:r Alfred Jensen 
i dennes historia över Söderhamn meddelat poem, som Bäck författat till 
fädernestadens ära. Vid sin kallelse till medlem av det Norska Viden- 
skabernes Selskab i Trondhjem fick Bäck erkännande att vara »en av 
vore anseeligste laerde Maend i Norden». 
Störst äger Bäck emellertid sin betydelse såsom organisatorisk kraft 
på det svenska medicinalväsendets område. Tillsammans med Linné 
grundläde han det svenska veterinärväsendet, såsom Fries utförligt redo¬ 
gjort för. »Min broder borde raffinera pharmacopean» skriver Linnaeus 
23 /io 1749. Den nya Pharmacopoea Svecia, som utkom 1775, var också 
Bäcks verk. Den redan i presidiitalet (1745) uttryckta tanken, att landet 
1 Ludvig XIV:s livmedicus. 
