ERIK MULLER 
I 08 
borde förses med flera och bättre avlönade läkaretjenster, omsatte han 
även i verklighet. Vid nämnda tid funnos endast 9 provinsialläkare. 
Under Bäcks tid inrättades utom huvudstaden 20 stycken stads-physici- 
tjänster och 45 stycken provinsialläkarebefattningar. Med hela rikets 
läkarekår stod han i korrespondens. För förbättringen av läkarnes löne¬ 
förmåner arbetade han oförtrutet. Så skriver Linné 3 /s 1773: »Det war 
wist wähl att hr Dr. provinciales fingo något understöd; de voro sämbre 
hållne tillförene än någon capellan». Då vi erinra oss, att genom Bäcks 
direkta inflytande tre professorsämbeten, nämligen i anatomi, natural- 
historia och obstetrik, upprättades i Stockholm, att Bäck infört klinisk 
undervisning vid Serafimerlasaerttet och grundlagt den första botaniska 
trädgården i Stockholm, så torde man äga full rätt att i Abraham Bäck 
se den förste och en av de förnämsta föregångsmännen för idén att grunda 
ett universitet i Stockholm. 
Korrespondensen mellan Bäck och Linné rör sig om mycket olik¬ 
artade ämnen. Med några rader må det emellertid först antydas, vad de 
icke innehålla. Man fäster sig särskilt vid, att Linnés familj nästan helt 
och hållet träder i skuggan. Någon inblick i hans inre familjeförhållan¬ 
den vinner man i varje fall icke. Om fru Sara Lisa Linnaeus får man 
endast den upplysningen, att hon var en passionerad kortspelare. Fa¬ 
miljens sjukdomar och den därvid använda terapien skildras utförligt och 
vid dessa tillfällen träder fram den innerlighet, varmed han var fästad 
vid de sina. Det bör vidare uppmärksammas, att all slags diskussion 
om tidens stora politiska och filosofiska frågor saknas. De båda vännerna 
synas för dylika spörsmål icke ägt något intresse. I politiskt avseende 
inskränkte de sig tydligen till att vara överheten underdåniga. Bäck 
hade genom sin långvariga Parisvistelse ägt möjlighet att lära känna den 
börjande upplysningen. Såsom framgår av andra brev i den hittills pub¬ 
licerade samlingen, är Linnaeus icke obekant med den beundran, som 
män sådana som Voltaire och »Russau» 1 hysa för honom. Men dessa 
ledande andars åskådningar lågo långt utanför de riktningar, i vilka Linnés 
och Bäcks tankar gingo. Det enda uttalandet i en teoretisk fråga finner 
man i brev av den 4 / 9 1764. I anslutning till en kritik av Adamsens 
Families des plantes skriver han: »Man bör supponera, att Gud givit ett 
för än han giorde 2, 2 för 4; att han giort först simplicia och sedan com- 
posita, att han först giort ett Speciös av hwart genus, at han blandat se¬ 
dan differenta Genera at där af blifwit flere species, supponera at Gud 
giort ett Ranunculus; at detta Species blandats med Helleboro, Aquile- 
gia, Nigella etc. per generationem hybridam lege divina concessam och 
att proles a f dessa blandningar i växterne liksom i diuret behållet medullare 
1 Sa stavar Linné den store medborgarens namn. 
