X I o 
ERIK MULLER 
system hade givit naturåskådaren en nyckel, som öppnade hemligheten. 
Även till samhällets höjder sträckte sig den nyvaknade lusten att utforska 
naturen. Såsom särskilt intresserade naturaliesamlare nämner Linné: stor¬ 
fursten av Toscana, drottningen av Portugal och konungen av Spanien. 
Ludvig XV hade »ett oförlikneligt museum» och sände Linné direkt frön 
från Trianons trädgårdar. Det är därför mycket naturligt att även i 
Sverige Adolf Fredrik och Lovisa Ulrika först såsom kronprinspar och 
sedan såsom konung och drottning skulle visa Linné den största upp¬ 
muntran. I breven till Bäck kan man, såsom Fries utförligt skildrat, följa 
Linnaeus’ arbeten över konungens museum på Ulriksdal och drottningens 
på Drottningholm. Det senare har för den systematiska entomologien 
varit av stor vetenskaplig betydelse, båda äga såsom tidsbild intresse. 
Den begåvade Lovisa Ulrika har säkerligen även bidragit att sprida sin 
berömda undersåtes rykte. »Wollt Ihr nicht im Park, in den Gewächs- 
häusern ein wenig botanisiren gehen? Ich höre, Ihr seid Verehrer des grossen 
Kräuterkenners da driiben bei meiner Schwester von Schweden, des Monsieur 
Linné» — låter du Bois-Reymond i ett av sina berömda akademital 
Fredrik II yttra till Rousseau. 
Jämte Linnaeus arbeta åtskilliga av tidens kända personer för de kung¬ 
liga samlingarnas offentliggörande. Den berömda porträttmålaren Pasch av¬ 
målar markattorna på Drottningholm, den vittre Dalin har tagit på sin 
part att i teckningar framställa ormarna, som tillhöra konungens museum. 
De bekanta hattarna Carl Gyllenborg, C. G. Tessin, Höpken och Scheffer 
figurera titt och ofta i breväxlingen. För Gyllenborg, som i historien 
icke är synnerligen sympatisk, hyste tydligen Linnaeus den djupaste till¬ 
givenhet. Till brevsamlingens vackraste ställen höra hans maningar till 
Bäck att sköta den gamle kanslern under hans sista sjukdom. Den olyck¬ 
lige skotske läkaren Alexander Blackwell, som enligt historiska skriftstäl¬ 
lares uppgifter behandlats hårt och partiskt av de styrande, bedömes 
mycket strängt av Linné, som i samband med omnämnandet av hans ut¬ 
nämning till livmedicus giver honom titeln »charlatan». En hel rad av 
präktiga svenska stadsphysici, provinsialläkare eller nyexaminerade läkare, 
som nu för länge sedan äro glömda, träder fram i brevväxlingen. Van¬ 
ligen är det så, att preses i collegium medicum rådfrågar medicine pro¬ 
fessorn i Uppsala om en sökandes lämplighet och får då alltid ett karak¬ 
teristiskt svar. »D:r Uddman synes aldrig full; men icke är han den som spot¬ 
tar i öhlglaset; nog wore han den bästa till att umgås med de grofwe finnar». 
Ett stort rum i brevsamlingen intaga lärjungarnes angelägenheter. 
Bäck anmodas att skaffa medel till den enes eller andres expeditioner. 
Sedan får han jämnt underrättelser om deras resor, framgångar, upptäck¬ 
ter och ofta sorgliga öden. Den avlidne Hasselquists samlingar stå kvar 
nere i Smyrna. »Jag blöder i hiertat hwar gång jag tänker på sal. Has- 
