I I 2 
ERIK MULLER 
dan jag war hos M. K. Broder». I ett följande brev fortsätter han: »To¬ 
bak har jag rökat mycket och kanske för mycket; oeh jag har ifrån den 
tiden något indragit staten i denna punct, jag war fordom föranlåten at 
bruka tobak för min tandwärk, som jag haft ifrån moderlifwet; hwar ige¬ 
nom jag ock slapp honom; jag indrager honom så mycket jag törs, att 
ej aldeles bryta antiquam consuetudinem, quae in naturam transiit». Den 
I januari 1774 heter det: »jag har förgiätit werlden som han mig. Alla 
mina wänner och gynnare hafwa dels gått till hwila, dels trotnat wid mig. 
Min K. Br. är nu endast qwar och härdat uth med alla profwen». 
Ännu under åhr 1775 pågår brevväxlingen. Linnés förnämsta intresse 
gäller den unge sonen Carl Abraham Bäck, vars hälsa är dålig. Han li¬ 
der av »Hectique med blodhosta». För att vinna bot skall han företaga 
en längre resa till häst och får till sällskap en av Linné anbefalld kandi¬ 
dat Hedin, som närmare karakteriseras i ett brev från april 1775. Det 
var den sedermera såsom läkare mycket kände Sven Anders Hedin, K. 
Hovmedicus, assessor, skriftställare m. m. Ännu i augusti 1775 är Linné 
sysselsatt med vetenskapliga arbeten. Under år 1776 inträder den verk¬ 
liga seniliteten. »Den gamle Linnaeus är förfallen och tycks vissna bort 
med sin vetenskap», skriver en besökare i Uppsala i maj 1776. Den 2 
december 1776 meddelade Bäck, att han haft den stora sorgen att förlora 
sin sjuttonårige son, den ovannämnde Carl Abraham. Sista brevet från 
Linné synes vara skrivet ett par dagar därefter, men tillställdes Bäck först 
efter Linnés död den 10 januari 1778. Det är kort, i sin första del på 
grund av de nedsatta själskrafterna utan §ammanhang, slutar det dock 
med denna gripande hälsning: »Lef wähl, jag är Brors; Bror är min. jag 
är min Brors Bestendig i döden trogne Bror Linné». 
Icke i något efterlämnat dokument, de egenhändiga anteckningarna 
inberäknade, kan man följa Linné under hans sista stora levnadsperiod 
på ett mera intimt sätt än i breven till Bäck. Läsaren iakttager icke 
allenast det yttre loppet, där han arbetar i sitt vetenskapliga rike, man 
får även en inblick i hans inre liv, i hans glädje och sorger, med- och 
motgångar. Mot slutet av brevväxlingen tycker man sig direkt skönja 
huru solen dalar och dagen lider mot sitt slut, i det sista brevet kan man 
bokstavligen se, huru pennan faller ur den gamles hand, men hans sista 
rediga tankar hänga fast vid den trofaste vännen. 
Abraham Bäck levde ännu många år efter Linnés död. Den vän¬ 
skap han hyste för fadren, överflyttade han i rikt mått på sonen, som 
väl synes hava behövt den. Hans sista levnadsår kännetecknas icke av 
några märkeligare gärningar. Såsom preses i collegium medicum kvar¬ 
stod han in i det sista. Efter endast 5 dagars akut sjukdom insomnade 
han stilla och slutade sina dagar vid 83 års ålder den 15 mars 1795. 
