LINNÉS GLASKLOCKOR 
1 1 5 
saker påträffa glas av 1700-talstyp även i föremål från förra hälften av 
1800-talet. Det vore i detta fall dock ej troligt, att dessa klockor med 
blyinfattade rutor blivit gjorda för den nya trädgårdens räkning. Å samma 
vind har ju för övrigt redan förut påträffats ställningarna till de burar 
Linné hade i Svartbäcksträdgården och som nu finnas på Hammarby. Det 
är väl därför ganska säkert, att även dessa klockor äro av linnéanskt ur¬ 
sprung. 
Klockorna hava väl huvudsakligen kommit till användning i växt¬ 
husen, där det gällt att skydda några särskilt ömtåliga, tropiska växter. 
Alldeles uteslutet är det ju visserligen icke, att de också kunnat komma 
till användning i trädgården i det fria till skydd under frostnätter o. s. v. 
Det lär ju i Frankrike ännu vara vanligt att t. ex. vid tidig grönsaksod¬ 
ling på fritt land använda just glasklockor. Det sannolikare är väl dock, 
att klockorna på LlNNÉS tid kommit till användning inomhus. Skulle de 
ha haft användning utomhus, borde man väl ha väntat, att flera av samma 
slag skulle ha funnits. Nu talar det förhållandet, att endast två stycken 
finnas för att de blott kommit till användning för de allra dyrbaraste och 
ömtåligaste växterna. Därmed må nu förhålla sig huru som helst. De 
gamla klockorna med sina gröna glas i sin blyinfattning äro naturligtvis 
för Linnémuséet ett par högst värdefulla föremål, som nu så småningom 
komma att återbördas till sin rätta omgivning igen efter att över ett år¬ 
hundrade ha stått undangömda och bortglömda uppe på en gammal vind. 
Det är emellertid icke endast glasklockor, som återfunnits. Aven 
några på vinden i ett redskapsskjul påträffade gamla växthusfönster kunna 
möjligen också härstamma från den linnéanska trädgården. Vad som 
särskilt talar härför är dessa fönsters ytterst ålderdomliga konstruktion 
med avseende på glasens fästande. Träramen är försedd med blott en 
spröjs och mellan denna och ramen sitta de små tjocka, gröna glasrutorna 
(12 X 14 cm.) infattade i blylister. Även här är glaset av tydlig 1700- 
talstyp liksom även alla beslagen. Spikarna äro handsmidda. Till skydd 
är varje fönster försett med 6 stormjärn. Att blyinfattade växthusfönster 
skulle ha förfärdigats för den nya trädgårdens räkning på 1800-talet är väl 
icke mycket troligt. 
Är det så orimligt att antaga, att man här påträffat (möjligen repa¬ 
rerade?) rester av de växthusfönster, som hörde till det gamla orangeriet 
i Svartbäcksträdgården och som jämte alla övriga inventarier togos upp 
till den nya botaniska trädgården? Alldeles omöjligt är det ju alls icke, 
även om man angående dessa rutors ursprung ej kan vara sa säker som 
beträffande de gamla glasklockorna. 
