12 2 
NILS SVEDELIUS 
bestrida de för detta ändamål i öfrigt möjligen erforderliga kontanta 
utgifter. 
Efter det Botanices och Oeconomiae practicae professorn m. m. Fries 
häröfver blifvit hörd och upplyst, att arbetarne vid nya botaniska träd¬ 
gården väl kunna blifva lediga att verkställa ifrågavarande omplantering, 
men att de för sitt arbete i nya botaniska trädgården alltid åtnjuta dags¬ 
penning, har Consistorium Acad. Minus funnit godt bifalla, det Östgöta 
Nation må ega att med friska träd omplantera häckarna i fordna Linnéska 
trädgården, då sådant tarfvas, äfvensom att arbetarna vid nya botaniska 
trädgården må på Nationens bekostnad dertill begagnas, då de för sist¬ 
nämnda trädgård ej behöfvas.» 
Sedan således tillstånd erhållits att borttaga de gamla linnéanska 
häckarna — varvid meningarna endast synts ha varit delade om vem som 
skulle bestrida kostnaderna — så har Östgöta nation redan samma höst 
eller i varje fall under vintern 1854—55 huggit bort dem, ty på landskap 
den 18 april 1855 beslöts att uppdraga åt andre kurator »att på Natio¬ 
nens bekostnad låta för tillfället plantera blommor, der granhäckarna 
fordom stått, 1 intilldess jordmånen blir lämplig för nya granhäckars 
anläggande». Den 18 april 1855 voro alltså häckarna borthuggna. Bort¬ 
tagandet av de linnéanska häckarna kan således med säkerhet förläggas 
till tiden sept. 1854—april 1855. Det framgår vidare, att Östgöta nation 
icke alldeles omedelbart ställt sig konsistoriets påbud att ersätta de bort¬ 
tagna häckarna »med friska träd» till efterrättelse, utan tillsvidare låtit 
plantera blommor i stället. MULLERS bestämda uttalande i Svea, att nya 
häckar »sattes i de gamlas ställe», visar ju dock, att en nyplantering verk¬ 
ligen skett, och då vi nu även veta, att arbetena utfördes av folk från 
nya botaniska trädgården, där MULLER själv då var »örtagårdsmästare», 
så torde väl intet tvivel böra råda om den saken. A fotografier från 
trädgården från 1870-talet synas också låga häckar å ömse sidor om 
huvudgången, men om de voro av gran är ej möjligt att avgöra. 
Vid den tillfälliga uppröjning och uppsnyggning i den gamla för¬ 
fallna trädgården, som företogs till Linnéfesten 1907, borttogos även några 
fula och risiga buskar, som växte i en lång rad utefter Linnégatan ungefär 
7 m. från planket. I denna rad stodo också 4 ännu kvarvarande större 
almar. Möjligen voro dessa buskar just de sista resterna av Östgöta 
nations häckplantering från mitten av 1850-talet, och i sådant fall skulle 
dessa buskar kanske ha markerat den gamla linnéanska häckens linje, och 
de just i denna linje ännu kvarvarande gamla almarna finge då anses som 
uppvuxna ur de linnéanska häckarna. Ty man måste väl ändå antaga, 
att de nya häckarna på 1850-talet sattes just där de gamla stått. 
1 Spärrat av förf. 
