128 
NILS SVEDELIUS 
Den förra visar en vy av trädgården, sedd från nordost från orangeriets 
tak med sjödammen i förgrunden och Linnéhuset till vänster i bak¬ 
grunden. Till vänster om stora gången ses area annua och till höger 
area perennis. A fig. 2, som är en bild av kärrdammen från sydost, 
synes i bakgrunden till vänster bland annat den stora vackra alm, som 
lämnades kvar i nordöstra hörnet av area perennis. 
DAMMARNA. 
Såsom redan ovan nämnts voro dammarna i huvudsak uppgrävda 
redan under år 1919. Under den tid Östgöta nation förhyrde Linnéträd- 
gården, synes växtligheten i de gamla dammarna ha frodats så väl, att 
dammarna ganska ofta måst upprensas. Protokollen lämna upplysningar om, 
att dylika upprensningar företagits såväl 1817, då »alla tre dammarne hafva 
blifvit ränsade och omskurne efter sina gamla former», som 1831 och 1857. 
Slutligen synes emellertid nationen tröttnat på dammarna och de dem 
förbindande dikena (jfr s. 123), och på hösten 1863 beslöts, att »stora 
dammen», d. v. s. Linnés sjödamm, skulle fyllas igen. Hela denna del av 
trädgården var tydligen mycket vattensjuk och led i hög grad av brist¬ 
fällig dränering. Genom den planmässiga rörläggning, som de sista åren 
utförts, har nu bot härför vunnits. Men eftersom å andra sidan det käll¬ 
språng, som i forna dagar försåg dammarna med rinnande vatten, nu ej 
mera kunde påträffas, så måste vatten för de nya dammarna tagas från 
stadens vattenledning. Detta åter ledde till att ganska vidlyftiga cement¬ 
arbeten — naturligtvis ej avsedda att bli synliga — måste utföras för att 
vattnet skall hållas kvar och vattenkostnaderna nedbringas. Dessa arbe¬ 
ten ha letts av dr FÖRBERG, som i detalj utarbetat planerna för dam¬ 
marnas rekonstruktion. En ingående redogörelse för dessa arbeten läm¬ 
nades också av dr FöRBERG vid senaste vintersammankomsten, och därur 
har följande skildring av arbetena med sjödammens anordnande välvilligt 
här ställts till förfogande: »Som villkor och önskemål uppställdes, att 
cementmaterialet skulle användas i minsta möjliga utsträckning och så att 
det ej blefve synligt. I sjödammen måste formen äfven konstrueras så, 
att den ej om vintern sprängdes sönder af isen. Den gifna uppgiften 
löstes på följande sätt: sedan en fast grund af sten och grus lagts i den 
lösa leran, göts en betongbotten i form af en skäl, hvars öfre kant sten¬ 
sattes för att skyla cementen. Denna gjutning blef såsom vidare nämnts 
i mycket hög grad försvårad därigenom, att grundvattnet pressade sig in 
genom den nygjutna cementbottnen innan denna stålslipats.» Sedan 
cementbassängen omsider blivit färdig, ifylldes så dy och lerjord runt 
ikring en i mitten placerad, vid grävningar just på platsen funnen gammal 
