1 3 2 
NILS SVEDELIUS 
släkt- och artbegränsning — 514 släkten med 1,087 arter, vartill sedan 
komma alla de svenska växter LlNNÉ inplanterat, men som ej anföras i 
själva texten, utan endast i korthet uppräknas i bokens slut. Ytterligare 
bidrag till kännedomen om växtbeståndet finner man i ett par av LlNNÉS 
lärjungar J. C. HÖJER och J. G. WöLLRATH utgivna disputationer. Även 
Carl von Linné d. y. har i ett par under faderns livstid utgivna ar¬ 
beten — tre delar av »Plantae rariores Horti Upsaliensis» -—- bevarat be¬ 
skrivningar av märkligare växter från trädgården. En sista kort samman¬ 
ställning av växtbeståndet i trädgården, gjord av LlNNÉ själv, finnes slut¬ 
ligen i J. BuSSERS år 1769 utgivna beskrivning över Uppsala. Här upp¬ 
räknas nu de viktigaste växterna i orangerierna samt på areorna. Be¬ 
skrivningen i BUSSERS bok är viktig för kännedomen om trädgårdens träd 
och buskar, ty här få vi bland annat veta, att vid denna tidpunkt fanns 
i trädgården ett exemplar av alla inhemska svenska träd samt dessutom 
talrika utländska trädslag, representerande ett 20-tal släkten. 
Ingen av dessa förteckningar lämnar emellertid en fullständig art¬ 
lista på trädgårdens växtbestånd. Då man ju vet, att LlNNÉ låg i en 
ofantligt vidsträckt korrespondens med botanister i alla länder och fick 
mottaga frön från snart sagt hela världen, så måste under tidernas lopp 
en mycket stor mängd växter här ha odlats eller åtminstone försökts att 
odlas. Vilka dessa växter voro är emellertid en sak, som får -utletas ur 
LlNNÉS samtliga skrifter och ur hans vidlyftiga brevväxling. Från alla 
dessa källor har nu professor O. JUEL hopsamlat alla tills dato tillgäng¬ 
liga uppgifter om trädgårdens växtbestånd, ett arbete, som under titeln 
»Hortus Linnseanus, an enumeration of plants cultivated in the botanical 
garden of Upsala during the Linnean period» utgivits som N:r 1 av se¬ 
rien »Skrifter utgivna av Svenska Linné-sällskapet» (Uppsala 1919). Detta 
arbete är en förteckning över av LlNNÉ odlade växter i modern nomen¬ 
klatur. Artantalet uppgår till 2,157, varvid bör märkas, att denna för¬ 
teckning upptager både frilands- och växthusväxter, men däremot i regel 
icke svenska växter. Såsom författaren emellertid själv framhåller, bör 
denna lista kunna icke oväsentligt utökas, i den mån den linnéanska brev¬ 
växlingen alltmer blir för forskningen tillgänglig. 
Professor JlJELS förteckning har nu legat till grund för växt- 
anskaffningen vid trädgårdens restaurering, varvid därjämte den principen 
tillämpats, att även samtliga av LlNNÉ kända svenska arter kunna in¬ 
planteras, även om de ej återfinnas i någon förteckning. Bevisligen har 
ju LlNNÉ haft talrika svenska växter i sin trädgård, ehuru över dem 
ingen fullständig förteckning föreligger. Så säger ju LlNNÉ i företalet 
till »Hortus Upsaliensis» av år 1748: »Suecicas plantas, quae non culinares, 
quamquam, exceptis Lapponicis, fere omnes introduxi in Hortum, exclusi 
in hoc opere, utpote quas ante in Flora Svecica dedi». 
