LINNÉTRÄDGÅRDEN I 9 2 O 
1 3 5 
är således säkert, då man ju vet, att den arten då inplanterades. Detsamma 
gäller den i gräsmattorna på ett par ställen under sensommaren i år upp¬ 
komna knölvialen (Lathyrus tuberosus). Denna vackra ärtväxt omnämnes 
av Linné i »Hortus Uplandicus» (1748) som odlad på fritt land. LlNNÉ 
uppger dess svenska namn vara »jordållon» eller »jordmöss», och var den 
i forna tider odlad som köksväxt för knölarnas skull. Att de nu upp¬ 
komna exemplaren skulle vara några ättlingar av det gamla växtbeståndet 
är icke troligt, utan härstamma de väl endast från de exemplar, som in¬ 
sattes år 1907, ehuru de på de sista åren ej synts till. Även vårflen- 
örten (Scrophidaria vernalis), som nu kommit upp på flera olika platser 
i trädgården, torde höra till denna kategori. 
Att emellertid några av de denna sommar uppkomna blommande 
växterna kunna vara gamla linnéanska ättlingar torde icke få anses all¬ 
deles uteslutet. Så är t. ex. fallet med stjärnlöken ( Ornithogalum inn- 
bellatum), av vilken en mängd exemplar denna vår kommo upp och blom¬ 
made på norra sidan av area annua. Detsamma gäller också den gula 
vildtulpanen (Tulipa silvcstris), av vilken ett 1 o-tal exemplar denna vår 
blommade i gräsmattorna. Dessa växter ha i varje fall icke blivit in¬ 
planterade 1907 eller senare. 
De två rabatterna längs mittelgången ha planterats med prydnads¬ 
växter från svenska 1700-talsträdgårdar. Vilka växter LlNNÉ hade här 
känner man icke med säkerhet, men däremot äga vi god kännedom om 
vad som på den tiden odlades i de uppländska trädgårdarna. LlNNÉS 
»Hortus Uplandicus» (1730) är ju härvidlag en viktig källskrift. Vi veta 
vidare, att en hel del nu i Sverige allmänt odlade prydnadsväxter först 
genom LlNNÉ införts i landet och ursprungligen odlats i denna trädgård, 
så t. ex. löjtnantshjärta (Dicentra spectabilis), av LlNNÉ först beskriven 
efter sibiriska exemplar, gåva av en rysk furst DEMIDOFF, smalbladig 
pion ( Paeonia tenuifolia), bergenia (Bergenia [Saxifraga] crassifolia), 
druvhyll (Sambucus racemosa), rosen try (Lonicera tatanca) m. fl. Sådana 
prydnadsväxter hava sin naturliga plats i denna trädgård. 
Enligt denna plan ha här planterats följande 1700-talsväxter: vit 
lilja (Lilium candidum), kejsarkronor (Fritillaria imperialis), olika arter 
av svärdsliljor (Iris germanica och sibirica), tulpan ( Tulipa gesuenana), 
pingstlilja ( Narcissus poeticus), påsklilja ( Narcissus Pseudonarcissus) , 
snödroppe (Galanthus nivalis ), klosterlilja (Leucoium vcrnum), saffran 
(Crocus vernus), blådruva (Scil/a verna), pärlhyacint (Muscari bo- 
tryoides) studentnejlika, av LlNNÉ benämnd »studentrosor» (Lychnis 
chalcedonica), pion (Pceonia officinalis), stormhatt (Aconitum N apel lus), 
akleja (Aquilegia vulgaris), prustört (Helleborus niger), nattviol, av 
Linné kallad »vinterviol», (Hesperis matronalis), »fröknar» (Astrantia 
major), aur ikel (Primula Auricula), b 1 å g u 11 , pa LlNNÉS tid kallad » a ske- 
