SKATTMÄSTARENS BERÄTTELSE 
I 40 
I berättelsen för år 1919 påpekades, att det på grund av den allmänna 
olust, som åtföljt de tryckta tiderna, befunnits olämpligt att mera energiskt 
söka verka för insamlande av medel för Sällskapets behov. Detsamma gäller 
i än högre grad det gångna året. 
Ökade inkomster tarvas dock, om det skall bliva möjligt för Sällskapet 
att — sedan restaureringen av den Linnéanska trädgården nu i det närmaste 
fullbordats — även återställa orangeribyggnaden. 
Fortfarande saknas ock en fond för underhållet av det restaurerade 
Linnaeanum. 
Stockholm i februari 1921. 
Elof Förberg, 
Sällskapets skattmästare. 
REVISIONSBERÄTTELSE. 
Undertecknade, som granskat Svenska Linnésällskapets räkenskaper och 
förvaltning för år 1920, få härmed avgiva följande berättelse. 
Beträffande de olika inkomst- och utgiftsposterna samt Sällskapets ställ¬ 
ning vid årsskiftet få vi hänvisa till skattmästarens berättelse. 
Räkenskaperna äro noggrant förda och samtliga utgiftsposter försedda 
med behöriga verifikationer. 
Enligt skattmästarens berättelse har Sällskapet endast tack vare betydande 
penninggåvor från stiftarne för Linnémuseet kunnat fullgöra inbetalningarna å 
de Tullbergska samlingarna utan att härigenom minska sina tillgångar, och 
tillåta vi oss i anslutning härtill ånyo framhålla det intresserade och självupp¬ 
offrande arbete, skattmästaren alltjämt nedlagt för Sällskapets framgångsrika 
utveckling. 
På grund av vad här ovan anförts få vi föreslå, att Linnésällskapet beviljar 
styrelsen och skattmästaren full och tacksam ansvarsfrihet för den tid förvalt¬ 
ningen omfattar. 
Stockholm i april 1921. 
Torsten Lagerberg. 
M. Billing. 
