TYCHO TULLBERG 
!5 
i systematik. Tullberg utgick däremot från den åsikten, att ele¬ 
ven genom att åhöra de offentliga föreläsningarna ej blott skulle 
inhämta ett visst kvantum vetande utan framför allt lära sig att 
på ett vetenskapligt sätt behandla ett ämne, med ett ord att 
mogna till för själfständiga studier. 
Det är av intresse att höra ett omdöme om dessa föreläs¬ 
ningar av en så kompetent person som professor A. Wirén, 
vilken åtminstone under en tid bevistade desamma. Han skriver 
1907: »I sina första föreläsningar behandlade professor Tullberg 
»däggdjurens anatomi». Han sökte därunder efter en ingående 
undersökning av olika organsystem utreda de särskilda däggdjurs- 
typernas härstamning och inbördes släktskap, därvid tillämpande 
en metod, för vilkens huvudtankar han redan redogjort i sitt år 
1899 utgivna arbete över gnagarnas system. I dessa föreläs¬ 
ningar framlades icke resultatet av ett redan slutfört arbete. 
Tvärtom, professor Tullberg utförde sina undersökningar över 
dyggdjurens fylogeni inför lärjungarnas ögon, De fingo vara 
med om arbetet i alla dess faser och ofta bevittna, huru det ena 
försöket efter det andra gjordes för att komma till lösningen av 
en svår fråga, till dess föreläsaren slutligen stannade vid ett re¬ 
sultat, som han ansåg tillfredsställande. Dessa föreläsningar blevo 
härigenom för åhörarna den bästa skola i konsten att utföra en 
o 
vetenskaplig undersökning. De väckte därför också ett utom¬ 
ordentligt intresse och blevo för de åhörares utveckling, som 
syftade till något mera än ett blott inlärande av vissa examens- 
pensa, av den största betydelse.» 
»Professor Tullbergs lärareverksamhet har under hela den 
följande tiden haft samma huvudsyfte som hans första föreläs¬ 
ningar. Utredningen av djurformernas härstamning och släktskap 
eller den från evolutionsläran utgångna systematiken har erbjudit 
de problem, med vilka han företrädesvis sysselsatt sig. De hjälp¬ 
medel han därvid använt hava hämtats från den jämförande ana¬ 
tomin, men också från embryologien, paleontologien, djurgeogra¬ 
fin och andra zoologins grenar.» 
Härtill vill jag erinra om, att en enda föreläsningsserie över 
en större djurgrupp t. ex. över protozoerna eller den synnerligen 
