88 
SIMON BENGTSSON 
9. » Chermes Fagi , et slag - små Inseeter, dem jag aldrig 
tilförene sedt, ej heller äro af någon annor beskrefne, suto i 
myckenhet på undra sidan af Bok-bladerna; desse liknade mycket 
Chermes Alni (Fn. 698) öfwerdragne med en hwit ull; När man 
afströk denna ull, hade de riktiga wingar, woro altså fullkomli¬ 
gare än Alens Chermes, som icke hafwa wingar, så länge de 
draga ull. Detta kräk hölt sig ad ramificationes vasorum hope- 
tals på undra sidan af bladerna, och emellan dem låg liksom 
wattendroppar», p. 65. Lokal: Sinclairsholm. — Är Phyllaphis 
Fagi C. (Chermes Fagi Fauna Suec. Ed. II, p. 263, No. 1010). 
— »Chermes Fagi til färgen grön, lopp på undre sidan af bla¬ 
den, och liknade nog Chermes Ulmi; men hade ännu icke fådt 
några wingar», p. 112, torde vara samma art. Lokal: Hvit- 
sköfle. 
10. »Almarne (Fl. 209) hade på sina blader stora wårtor 
eller papiller, höga som et twärfinger, och stodo i myckenhet på 
bladens öfra sida. De sågo ut, som Oxelbär, släta, gröna och 
ihålige, utan öpning, om icke någon liten öpning sågs på undra 
sidan af bladet, hwilken dock mäst war igenläkt. När dessa 
blefwo äldre, öpnades et rundt hål på sidan, nedre emot bladet. 
Aphides eller en hop små kräk, som woro mörkaktige, och hade 
en grå ull wid stjerten, hwilken skylde kroppen, inneslutades här- 
uti. De hade inga horn bårt mot stjerten, och deras Antenncz 
woro nog- korta; de hoppade ock icke. När sådane hölsor sön- 
derbrötos, förän de fådt den nyssnämnda öpningen, funnos i dem 
inga kräk med wingar, men några af dem fingo wingar just på 
den tiden, som öpningen skedde på deras hus, då wingarne woro 
klare, längre än kroppen, och hade en röd kant nedantil», p. 203. 
Lokal: Malmö. — Gallerna förorsakas af Tetraneura Ulmi L. 
(Aphis Ulmi Syst. Nat. Ed. X, p. 451). — Samma slags ceci- 
dier träffades i mängd å Almblad vid Stenshufvud, p. 130. 
11. » Aphides Populi nigrce (Fn. 1355) sutto öfwer alt på 
bladen af Poppel-Pilarne, emellan Surbrunnen (Ramlösa) och sta¬ 
den (Helsingborg); Löfwen framburo liksom röda bär af åtskillig 
form, hwilka öpnade sig och framsläpte sina kräk», p. 311. — 
Ifrågavarande gallbildningar, som i senare tid anträffats å samma 
