ETT BESÖK VID RÅSHULT 
io 5 
alla svenska sinnen, vi skåda den härliga dager, mot vilken den 
nyfödde Carl Linnaeus första gången slog upp sina ögon vid maj¬ 
morgonens första gryning, vi trampa den mark där han, yr av 
sällhet, tog sina första steg ut i sin nya värld av träd, örter och 
blommor, med färger, dofter och fågelsång. 
Det gamla boningshuset, där Linné föddes, är längesedan 
ombyggt, »kojan, varifrån en berömd man kunde utgå» (Linnés 
uttryck). Råshult är ej heller numera prästboställe, ty Älmhult 
är nu församlingens annex med bostad för komministern. 
Bild 3. Råshult under 1700-talet, antagligen sett från söder. Kopia (förminskad) efter en 
plansch i A. Afzelius’ Linnés egenhändiga anteckningar om sig själv, 
gravyr enligt en teckning av löjtnant A. C. Wetterling. 
Som nyss nämndes, ligger Råshult på en ås, som sluttar 
ned mot den lilla bäcksänka, i vilken järnvägen stryker förbi. 
Uppe på själva kanten av krönet ligger det nuvarande bonings¬ 
huset, men med framsidan vänd från sluttningen och således mot 
öster, bild i och 7. Det gamla Råshult på Linnés tid finnes 
avbildat i gravyr i A. Afzelius’ »Linnés egenhändiga anteckningar 
om sig själv», 1823, efter en teckning av löjtnanten vid Vendes 
artilleri A. C. Wetterling; se bild 3. Antagligen är gården på 
denna gamla tavla sedd från söder, och sluttningen ned mot järn- 
